Справа № 645/5998/26 
Провадження № 3/645/1053/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 липня 2026 року м. Харків
Немишлянський районний суд м. Харкова у складі судді Лисенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові у залі суду протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та матеріали справи додані до них щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше притягався до адміністративної відповідальності, а саме: 29.01.2026 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, –
в с т а н о в и в :
20.06.2026 о 23:10:00 годині м. Харків, вул. Танкова, 111, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст.126 КУпАП.
20.06.2026 о 23:10:00 годині м. Харків, вул. Танкова, 111, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Алкотест драгер 6820. Результат огляду 1,61 проміле, з результатом згоден, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКПЛ №3 за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів,18А водій відмовився, порушив п. 2.9.а ПДР – керування т/з особами в стані алкогольного, наркотичного чи ін. сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
У судове засідання 14.07.2026 для розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явився, 09.07.2026 подав до суду заяву, у якій просив об`єднати адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП в одне провадження, провину визнав повністю, просив розстрочити сплату штрафу, оскільки є інвалідом ІІІ групи по слуху, отримує пенсію по інвалідності 2300,00 грн, через скрутне матеріальне становище не взмозі у визначений строк сплатити штраф у повному розмірі, просив проводити розгляд без його участі.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі N910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року N194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Рішеннями Європейського суду окрім іншого визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
КУпАП визначені випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справ за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, не належать до даної категорії випадків, позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, викладену у заяві, з метою уникнення затягування розгляду справи, справа розглядається за наявними у ній письмовими доказами. 
Постановою суду від 14.07.2026 адміністративні матеріали відносно  ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Пунктом 2.9 водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з Розділом 1 п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (в редакції Постанови КМ № 57 ( 57-2023-п ) від 20.01.2023), огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ч. 5 ст.126 КУпАП, відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП).
Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП).
Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).
Пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом встановлено, що протоколи про адміністративні правопорушення складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП України. Під час їх складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.
Дослідивши матеріали додані до протоколів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог пунктів 2.9а, 2.1.а ПДР України та вчинення правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначений висновок суду, підтверджується наступними доказами, які досліджені судом та не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №698717 від 21.06.2026, складеним за ч. 5 ст. 126 КУпАП, від підписання протоколу та отримання копії ОСОБА_1 відмовився (а.с.1); копією протоколу серії ЕПР 1 №698717 від 21.06.2026, складеною за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.2);
довідкою, згідно якої відповідно до облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» гр-н ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с.3,21); довідкою, згідно якої відповідно облікових даних ІПНП ТЗ ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 (а.с.4); компакт дисками, який міститься в конверті з написом «5932 ЕПР 698717 3б», на відеозаписі зафіксовано, що працівниками поліції під час оформлення матеріалів ДТП у учасника ДТП ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, останній погодився пройти огляд на стан сп`яніння місці за допомогою газоаналізатора драгер, результат позитивний-1,61 проміле. Працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що відносно нього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час перевірки документів встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування т/з, та повторно керував т/з, йому повідомлено, про те, що відносно нього буде складено протокол за ч. 5ст.126 КУпАП. Від підписання протоколів та отримання їх копій ОСОБА_1 відмовився (а.с.5); довідкою про повторність (а.с.6); копією постанови серії ЕНА №6587502 від 29.01.2026, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн (а.с.7); копією постанови Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15.01.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800,00 грн з позбавленням права керування всіма транспортними засобами на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Постанова набрала законної сили 28.01.2025 (а.с.8-9); копією рапорта інспектора Володимира Лисенка від 21.06.2026 (а.с.10); копією рапорта інспектора Володимира Лисенка від 24.06.2026, де зазначено, що при складанні протоколу в графі адреса помилково зазначено: «м. Харків, вул. Достатку,56», вважати вірним адресу: м. Харків, вул. Танкова,111» (а.с.11,25); протоколом серії ЕПР 1№698701 від 21.06.2026, складеним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від підписання протоколу та отримання копії ОСОБА_1 відмовився (а.с.16); копією протоколу серії ЕПР 1№698701 від 21.06.2026, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.17); чек драгер Alcotest 6820, тест №3466, тест результат огляду: проба позитивна – 1,61 %. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис на чеку драгера (а.с.19);компакт дисками, який міститься в конверті з написом «5934 ЕПР 698701 3б», відеозапис на який аналогічний по змісту «5932 ЕПР 698717 3б» (а.с.20), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР ОКНП від 21.06.2026, в якому зафіксовано, що огляд не проводився (а.с.22); Актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано, що огляд проводився за допомогою газоаналізатора Драгер, результат огляду - 1,61 проміле (а.с.23); рапортом інспектора Миколи Володимира Лисенка від 21.06.2026 (а.с.17).
Суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст.126 та ч. 1 ст.130 КУпАП.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи те, що суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч.1 ст.130 КУпАП, справа розглядається одним і тим же органом та складом суду, а санкція ч. 5 ст.126 КУпАП передбачає більш серйозне стягнення, аніж санкція ч. 1 ст.130 КУпАП, суд прийшов до висновку про необхідність накладення на особу остаточного стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч. 5 ст.126 КУпАП.
Згідно облікових даних ІПНП ТЗ ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , що унеможливлює застосувати до правопорушника стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу (ч. 5 ст.126 КУпАП), оскільки він не перебуває у приватній власності порушника, а отже  будуть порушені майнові права інших осіб та положення чинного законодавства щодо обсягу прав власників, що є неприпустимим.
Згідно облікових даних ІПНП ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
У постанові від 04 вересня 2023 року по справі №702/301/20 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла до висновку, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (14-31цс21) вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).
Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
Враховуючи вищенаведене, а також тяжкість скоєного правопорушення, особу правопорушника, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років без оплатного вилучення транспортного засобу, що на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Враховуючи, що ОСОБА_1 немає можливості відразу сплатити суму штрафу, суд вважає, що заяву слід задовольнити та відстрочити строк виконання постанови в частині сплати штрафу на 12 місяців.
При цьому суд роз`яснює, що згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з правопорушниці на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 665,60 грн.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 30, 33, 40-1, 221, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суд, –
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років без оплатного вилучення транспортного засобу. 

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остаточне стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, передбачене ч. 5 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави у розмірі  двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 7 (сім) років та без оплатного вилучення транспортного засобу. 

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виконання адміністративного стягнення за постановою Немишлянського районного суду міста Харкова у вигляді штрафу в розмірі 40 800,00 гривень на 12 (дванадцять) місяців, із сплатою щомісячно по 3 400,00 грн (три тисячі чотириста гривень), не пізніше 22 числа кожного місяця, до 14.07.2027.
Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти суд про сплату відповідної частини штрафу, шляхом направлення до суду відповідного документу (квитанції).
Зупинити перебіг строку давності звернення постанови до виконання до закінчення строку розстрочення, визначеного судом.
Після спливу строку, на який розстрочено виконання постанови, у разі несплати штрафу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, постанову звернути до примусового виконання у загальному порядку.
Стягнути із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку несплати штрафу у 15-ти денний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.
Згідно з ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. 

Суддя О.О. Лисенко