Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
11 вересня 2026 року №520/26368/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу № 520/26368/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтрансзапчасть» (адреса 61007, Харківська область, м. Харків, просп. Героїв Харкова, буд. 277, ЄДРПОУ 38979691) до Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса 07201, Київська область, Вишгородський район, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, буд. 26, ЄДРПОУ 34842797), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне спеціалізоване підприємство «Північна Пуща» (адреса 07270, Київська область, м. Чорнобиль, вул. Леніна, буд. 148, ЄДРПОУ 40247540), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецтрансзапчасть» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в частині невжиття заходів примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2023 у справі № 911/1810/23 в межах зведеного виконавчого провадження № 70792553;
- зобов`язати Іванківський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вжити можливих і необхідних заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з метою своєчасного і повного виконання рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2023 у справі № 911/1810/23 в межах зведеного виконавчого провадження № 70792553, зокрема: здійснити запит щодо наявності у Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» банківських рахунків та винести постанову про арешт коштів, якою накласти арешти на кошти Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща»; звернутися із вимогою до банківських установ, де Боржником відкрито рахунки для отримання інформації про рух коштів за останні три роки; отримати інформацію про майно (майнові права) Боржника з установ, підприємств, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, тощо, зокрема, але не виключно: з Головного сервісного центру МВС, Держгеокадастру України, Держпродспоживслужби України; отримати інформацію про майно Боржника, яке перебуває на балансі державного підприємства але не використовується для здійснення господарської діяльності, оскільки є морально застарілим чи фізично зношеним.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 520/26368/26, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне спеціалізоване підприємство «Північна Пуща», розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) та з урахуванням приписів статті 287 КАС України, протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі. Пунктами 5 і 6 зазначеної ухвали у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії всіх наявних доказів, що стосуються предмету спору, копії матеріалів виконавчого провадження № 81397030 та зведеного виконавчого провадження № 70792553, відомості про всі виконавчі провадження, що входять до складу зведеного виконавчого провадження № 70792553, із зазначенням щодо кожного з них назви, дати видачі та номера виконавчого документа, органу (посадової особи, суду), який видав такий виконавчий документ, та сторін відповідного виконавчого провадження, а також відомості про всі виконавчі дії, вчинені з 03 липня 2026 року, докази направлення запитів та отримані на них відповіді, докази виявлення майна і коштів боржника та накладення на них арешту, докази розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження від 17 червня 2026 року і адвокатських запитів від 21 липня 2026 року та від 03 серпня 2026 року. Пунктами 7 і 8 ухвали відповідачу і третій особі встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відповідно відзиву на позовну заяву і письмових пояснень щодо позову. Учасники справи про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 31 серпня 2026 року про передачу адміністративної справи № 520/26368/26 на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що є стягувачем за наказом Господарського суду Київської області від 07.03.2024 № 911/1810/23, виданим на виконання рішення того самого суду від 22.11.2023 у справі № 911/1810/23; що 17.06.2026 подав відповідачу заяву про відкриття виконавчого провадження, в якій, крім вимоги про примусове виконання, заявив клопотання про направлення запиту щодо наявності банківських рахунків боржника і накладення арешту на кошти, про витребування у банківських установ інформації про рух коштів, про отримання інформації про майно (майнові права) боржника, зокрема з Головного сервісного центру МВС, Держгеокадастру України і Держпродспоживслужби України, про отримання інформації про основні засоби виробництва та про майно, яке перебуває на балансі підприємства, але не використовується у господарській діяльності; що 03.07.2026 відкрито виконавче провадження № 81397030, яке того самого дня приєднано до зведеного виконавчого провадження № 70792553; що відповіді на заяву від 17.06.2026 надано не було, а в автоматизованій системі виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 81397030 відсутні постанови про арешт коштів та майна боржника і про розшук транспортних засобів; що на адвокатський запит від 21.07.2026 відповіддю від 29.07.2026 надано лише загальну інформацію про хід виконавчого провадження без копій запитуваних постанов, а на повторний адвокатський запит від 03.08.2026 відповіді не надано взагалі; що станом на дату звернення до суду заборгованість залишається непогашеною, а заходів примусового виконання рішення не вжито.
02 вересня 2026 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи - Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» від 02.09.2026 вих. № 01-15/1276, в яких третя особа просить долучити письмові пояснення до матеріалів справи та врахувати викладені у них доводи під час розгляду позовної заяви. Третя особа зазначила, що у 2022 році внаслідок військової агресії збройних сил російської федерації проти України зазнала значних збитків, було знищено матеріально-технічну базу підприємства, за цими фактами органи поліції проводять досудові розслідування, що і вплинуло на виникнення кредиторської заборгованості, у тому числі перед позивачем; що на примусовому виконанні у відповідача перебувають також інші виконавчі документи, за якими підприємство є боржником, зокрема про стягнення заборгованості із заробітної плати перед працівниками та іншої заборгованості перед Пенсійним фондом України та юридичними особами, і всі виконавчі документи приєднані до зведеного виконавчого провадження № 70792553; що у 2024 році в межах зведеного виконавчого провадження накладено арешт на кошти та майно підприємства, а погашення заборгованості відбувається в порядку черговості задоволення вимог стягувачів, установленої Законом України «Про виконавче провадження», і в першу чергу погашається заборгованість із заробітної плати, а кошти списуються відповідачем з арештованих рахунків. На думку третьої особи, доводи, на які посилається позивач, не відповідають дійсності, а позовна заява не підлягає задоволенню.
08 вересня 2026 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви повністю. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що 14.03.2024 відкривав виконавче провадження № 74441188 з примусового виконання того самого наказу, яке 18.03.2024 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 70792553; що в межах зведеного виконавчого провадження 02.02.2021 винесено постанови про арешт майна боржника і про арешт коштів боржника у межах суми 2006002 грн, 13.02.2024 внесено обтяження на все рухоме та нерухоме майно в межах суми 3665063 грн, 25.06.2024 винесено постанову про арешт коштів у межах суми 4599392 грн, а 29.01.2025 - постанову про арешт коштів на суму 19204547 грн; що майно боржника є державною власністю, боржник перебуває у сфері управління Державного агентства України з управління зоною відчуження, яке листом від 11.02.2025 № 01-475/4-25 заперечило опис та арешт майна, а статтею 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств; що 25.02.2025 оригінал виконавчого документа разом з копіями матеріалів виконавчого провадження подано до Державної казначейської служби України у порядку Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», 19.05.2025 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 74441188, а листом Державної казначейської служби України від 16.04.2026 № 5-06-06/10472 наказ повернуто без виконання, у зв`язку з чим 27.04.2026 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; що 03.07.2026 за заявою представника стягувача повторно відкрито виконавче провадження № 81397030, направлено запити № 350124454 до Державної податкової служби України і № 350124453 до Міністерства внутрішніх справ України та винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження; що 27.08.2026 направлено запит № 363465649 до Державної податкової служби України, вимоги до АТ «Райффайзен Банк», АТ «ПУМБ» і АТ КБ «Полікомбанк» про надання інформації про рух коштів боржника та вимогу стягувачу про надання відомостей і копії судового рішення про відстрочку виконання наказу, отримано інформаційну довідку № 491796389 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; що 28.08.2026 здійснено запит до реєстру сільськогосподарської техніки та направлено боржнику вимогу про надання інформації про майно, яке перебуває на балансі підприємства і не використовується для здійснення господарської діяльності; що станом на 08.09.2026 у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 70792553 про стягнення з боржника 16922170,95 грн на користь 16 стягувачів, стягнення провадиться за рахунок списання коштів з арештованих рахунків боржника, остання платіжна інструкція сформована 04.09.2026, а стягнуті кошти згідно зі статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» спрямовуються на погашення заборгованості із заробітної плати та інших виплат, пов`язаних з трудовими правовідносинами; що вимоги позивача належать до п`ятої черги задоволення, тоді як задовольняються вимоги четвертої черги. З відзивом відповідач подав двадцять шість додатків, у тому числі облікову картку зведеного виконавчого провадження № 70792553 станом на 08.09.2026.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.
Рішенням Господарського суду Київської області від 22 листопада 2023 року у справі № 911/1810/23, з урахуванням ухвали того самого суду від 29 листопада 2023 року про внесення виправлень, стягнуто з Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтрансзапчасть» 2 798 118,74 грн основної заборгованості, 340 220,57 грн пені, 858 963,62 грн інфляційних збитків, 121 660,67 грн 3 % річних та судові витрати у розмірі 61 784,45 грн судового збору. Рішення набрало законної сили 22.02.2024. На виконання цього рішення Господарським судом Київської області 07.03.2024 видано наказ № 911/1810/23.
17 червня 2026 року позивач подав відповідачу заяву про відкриття виконавчого провадження вих. № 17-06/26.1, в якій, крім вимоги про примусове виконання наказу, заявив п`ять клопотань: здійснити запит щодо наявності у боржника банківських рахунків та винести постанову про арешт коштів; звернутися із вимогою до банківських установ для отримання інформації про рух коштів за період з 17.06.2023; отримати інформацію про майно (майнові права) боржника, зокрема з Головного сервісного центру МВС, Держгеокадастру України, Держпродспоживслужби України; отримати інформацію про майно (основні засоби виробництва), що забезпечують ведення виробничої діяльності боржника; отримати інформацію про майно боржника, яке перебуває на балансі державного підприємства, але не використовується для здійснення господарської діяльності, оскільки є морально застарілим чи фізично зношеним.
Постановою старшого державного виконавця від 03 липня 2026 року відкрито виконавче провадження № 81397030 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.03.2024 № 911/1810/23 про стягнення з Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» 4 180 748,05 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтрансзапчасть». Цією постановою боржника зобов`язано протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно. Постанови про арешт коштів або майна боржника ця постанова не містить. Постановою від 03 липня 2026 року виконавче провадження № 81397030 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 70792553.
03 липня 2026 року державним виконавцем направлено запит № 350124454 до Державної податкової служби України про наявні у боржника рахунки та запит № 350124453 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Відповідь Державної податкової служби України отримано 03.07.2026 - за боржником обліковується вісім рахунків, відкритих у Державній казначейській службі України, Казначействі України, АТ «ПУМБ», АТ «Райффайзен Банк» (п`ять рахунків у гривні, доларах США та євро) та Полікомбанку. Відповідь Міністерства внутрішніх справ України отримано 06.07.2026 - за боржником зареєстровано значну кількість транспортних засобів, зокрема вантажних, легкових автомобілів, автобусів і напівпричепа.
Наступну виконавчу дію у виконавчому провадженні № 81397030 вчинено лише 27 серпня 2026 року, тобто після звернення позивача до суду з цим позовом 24 серпня 2026 року. Так, 27.08.2026 державним виконавцем направлено запит № 363465649 до Державної податкової служби України, вимоги до АТ «Райффайзен Банк», АТ «ПУМБ» та АТ КБ «Полікомбанк» про надання інформації про рух коштів боржника за період з 17.06.2023, вимогу стягувачу про надання відомостей і копії судового рішення про відстрочку виконання наказу, а також отримано інформаційну довідку № 491796389 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за якою інформація щодо боржника відсутня, крім заборони на нерухоме майно, внесеної 13.02.2024 самим відповідачем.
Отже, у період з 03 липня 2026 року по 24 серпня 2026 року відповідач після направлення 03.07.2026 двох запитів та винесення постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження жодної іншої виконавчої дії у виконавчому провадженні № 81397030 не вчинив. Зокрема, отримавши 03.07.2026 відомості про вісім рахунків боржника, а 06.07.2026 - відомості про зареєстровані за боржником транспортні засоби, відповідач у цьому виконавчому провадженні не виніс постанови про арешт коштів чи майна боржника, не звернув стягнення на кошти боржника, не витребував у банківських установ відомостей про рух коштів і не вирішив питання про розшук транспортних засобів.
Заяву позивача про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2026 в частині заявлених у ній клопотань відповідач не розглянув, відповіді позивачу не надав. На адвокатський запит від 21.07.2026 відповідач листом від 29.07.2026 № 81397030 надав загальну інформацію про хід виконавчого провадження. На повторний адвокатський запит від 03.08.2026 відповіді не надано. Доказів протилежного відповідач суду не подав.
Згідно з обліковою карткою зведеного виконавчого провадження № 70792553 станом на 08 вересня 2026 року до складу цього зведеного виконавчого провадження входить шістнадцять виконавчих проваджень із загальною сумою, що підлягає стягненню, 19 151 458,46 грн, з якої стягнуто 2 229 287,51 грн, а залишок становить 16 922 170,95 грн. Виконавчі документи в цих виконавчих провадженнях видано Господарським судом Київської області, Київським окружним адміністративним судом (виконавчі листи у справах № 320/22774/23, № 320/33532/24 та № 320/2423/19) та Оболонським районним судом міста Києва (виконавчий лист у справі № 756/5819/24).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із такого.
Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 911/100/18 зазначила, що законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, у зв`язку з чим згідно з частиною першою статті 287 КАС України відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17, від 17 жовтня 2018 року у справах № 927/395/13 та № 5028/16/2/2012, від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16 та від 10 квітня 2019 року у справі № 908/2520/16.
Наданою відповідачем обліковою карткою зведеного виконавчого провадження № 70792553 станом на 08 вересня 2026 року підтверджено, що до складу цього зведеного виконавчого провадження, у межах якого виконується наказ Господарського суду Київської області від 07.03.2024 № 911/1810/23, входять виконавчі провадження з примусового виконання рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій - господарського суду, окружного адміністративного суду та місцевого загального суду. За таких обставин цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.
Пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Предметом цього позову є бездіяльність відповідача, яка полягає у невжитті заходів примусового виконання судового рішення. Верховний Суд неодноразово наголошував, що бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності, у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 127/2-2177/2005, від 25 березня 2020 року у справі № 175/3995/17-ц, від 08 липня 2020 року у справі № 589/6044/13 та від 22 грудня 2021 року у справі № 760/19348/20). Оскільки позивач оскаржує саме триваючу бездіяльність відповідача, яка станом на дату звернення до суду не була припинена, строк звернення до суду позивачем не пропущено.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктами 1 і 3 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Частинами 1 і 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Відповідно до частини 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.
Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки/електронні гаманці виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.
Приписами частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з частиною 2 цієї статті арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Наведені норми покладають на виконавця обов`язок винести постанову про арешт майна (коштів) боржника саме під час відкриття виконавчого провадження, а в разі виявлення майна - не пізніше наступного робочого дня після такого виявлення. У виконавчому провадженні № 81397030 цього обов`язку відповідач не виконав: постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2026 арешту коштів чи майна боржника не містить, а після отримання 03.07.2026 відомостей про вісім рахунків боржника і 06.07.2026 - відомостей про зареєстровані за боржником транспортні засоби постанову про арешт коштів або майна відповідач не виніс. Відомості про рух коштів на виявлених рахунках відповідач витребував лише 27.08.2026, тобто через понад півтора місяця після отримання інформації про рахунки і вже після звернення позивача до суду.
Суд відхиляє довід відповідача про те, що арешт коштів і майна боржника вже накладено постановами від 02.02.2021, від 25.06.2024 та від 29.01.2025 у межах зведеного виконавчого провадження № 70792553. Зазначені постанови винесено до відкриття виконавчого провадження № 81397030 і вони не звільняють виконавця від передбаченого частиною 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язку вирішити питання про арешт коштів і майна боржника у виконавчому провадженні, відкритому 03.07.2026. Крім того, копії постанови від 25.06.2024 про арешт коштів боржника у межах суми 4599392 грн відповідач суду не подав.
Суд відхиляє також довід відповідача про мораторій, установлений статтею 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», та про заперечення Державного агентства України з управління зоною відчуження проти опису й арешту майна боржника. Зазначений мораторій стосується примусової реалізації майна, а не вчинення виконавчих дій, спрямованих на виявлення майна і коштів боржника, накладення арешту та звернення стягнення на кошти. Заперечення органу управління боржника не належить до передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для невчинення виконавчих дій.
Не спростовує висновків суду і посилання відповідача на постанову від 19.05.2025 про зупинення вчинення виконавчих дій, оскільки ця постанова винесена в іншому виконавчому провадженні - № 74441188, яке закінчено поверненням виконавчого документа стягувачу постановою від 27.04.2026. Доказів зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 81397030 відповідач суду не подав.
Разом з тим суд враховує доводи відповідача і третьої особи про черговість задоволення вимог стягувачів. Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника; у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами; у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги. Згідно з частиною 2 цієї статті вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги.
Наведені приписи визначають порядок розподілу вже стягнутих грошових сум і зумовлюють черговість перерахування коштів стягувачам, проте не звільняють виконавця від обов`язку вживати заходів примусового виконання рішення, виявляти майно і кошти боржника та накладати на них арешт. Черговість задоволення вимог не є законною підставою для невчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.
Перевіряючи, чи усунуто оскаржувану бездіяльність на час вирішення спору, суд виходить із обсягу поданих відповідачем доказів. Відповідач довів, що запит щодо наявності у боржника банківських рахунків здійснено 03.07.2026 і повторно 27.08.2026, що вимоги про надання інформації про рух коштів боржника направлено 27.08.2026 до АТ «Райффайзен Банк», АТ «ПУМБ» і АТ КБ «Полікомбанк», а також що інформацію про зареєстровані за боржником транспортні засоби отримано з Міністерства внутрішніх справ України 06.07.2026. У цій частині заявлені позивачем вимоги про зобов`язання вчинити дії задоволенню не підлягають, оскільки на час вирішення спору відповідні дії вчинено.
Натомість доказів винесення у виконавчому провадженні № 81397030 постанови про арешт коштів боржника, доказів звернення до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, а також доказів отримання інформації про майно боржника, що перебуває на балансі підприємства, але не використовується для здійснення господарської діяльності, відповідач суду не подав. Хоча у відзиві відповідач стверджує про здійснення 28.08.2026 запиту до реєстру сільськогосподарської техніки та про направлення 28.08.2026 боржнику вимоги про надання інформації про майно, яке перебуває на балансі підприємства і не використовується у господарській діяльності, відповідних документів серед двадцяти шести поданих з відзивом додатків немає.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень: у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 4 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Оскільки обов`язок доказування правомірності власної бездіяльності покладено законом на відповідача, а належних і допустимих доказів вчинення у виконавчому провадженні № 81397030 у період з 03 липня 2026 року по 24 серпня 2026 року заходів примусового виконання рішення, а також доказів вчинення дій, зазначених у попередньому абзаці, відповідач не подав, суд вважає недоведеною правомірність бездіяльності відповідача у наведеній частині.
Згідно з нормами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Решта доводів та аргументів сторін, наведених у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовує.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, пункт 29).
Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками справи докази, з урахуванням принципів адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.08.2026 № 856. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного судовий збір у розмірі 2600,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-78, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтрансзапчасть» (адреса 61007, Харківська область, м. Харків, просп. Героїв Харкова, буд. 277, ЄДРПОУ 38979691) до Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса 07201, Київська область, Вишгородський район, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, буд. 26, ЄДРПОУ 34842797), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне спеціалізоване підприємство «Північна Пуща» (адреса 07270, Київська область, м. Чорнобиль, вул. Леніна, буд. 148, ЄДРПОУ 40247540), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в частині невжиття у період з 03 липня 2026 року по 24 серпня 2026 року заходів примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 22 листопада 2023 року у справі № 911/1810/23 у виконавчому провадженні № 81397030 в межах зведеного виконавчого провадження № 70792553.
Зобов`язати Іванківський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вжити передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 22 листопада 2023 року у справі № 911/1810/23 у виконавчому провадженні № 81397030 в межах зведеного виконавчого провадження № 70792553, а саме: винести постанову про арешт коштів Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» (ЄДРПОУ 40247540); отримати інформацію про майно (майнові права) Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» (ЄДРПОУ 40247540) з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів; отримати інформацію про майно Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» (ЄДРПОУ 40247540), що перебуває на балансі підприємства, але не використовується для здійснення господарської діяльності, оскільки є морально застарілим чи фізично зношеним.
В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Іванківського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса 07201, Київська область, Вишгородський район, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, буд. 26, ЄДРПОУ 34842797) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтрансзапчасть» (адреса 61007, Харківська область, м. Харків, просп. Героїв Харкова, буд. 277, ЄДРПОУ 38979691) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар