Справа № 522/17690/23
Провадження № 2/522/1097/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суду м. Одеси у складі:
головуючої – судді Косіциної В.В.,
за участі секретаря судового засідання – Гресько Б.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи – Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_3 про знесення об`єкту самочинного будівництва,-
ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення об`єкту самочинного будівництва, у якому позивачка просила зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та здійснити розподіл судових витрат.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справу передано на розгляд судді Косіциній В.В.
Разом із позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявниця просила вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження наступних об`єктів нерухомого майна: дачного будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку за вказаною адресою.
Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Залучено в якості третьої особи УДАБК ОМР. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву. Підготовче засідання по справі призначено на 17 жовтня 2023 року.
Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено у повному обсязі.
Підготовче засідання, призначене на 17 жовтня 2023 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої у відрядженні. Наступне підготовче засідання призначено на 16 листопада 2023 року.
17 жовтня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від УДАБК ОМР надійшли пояснення третьої особи.
У підготовче засідання, призначене на 16 листопада 2023 року з`явився позивач та її представник, представник третьої особи. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 18 грудня 2023 року.
06 грудня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_2 надійшов відзив, у якому відповідачка заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у його задоволенні.
18 грудня 2023 грудня надійшло клопотання представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни про проведення експертизи, у якому заявник просить призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу.
У підготовче засідання, призначене на 18 грудня 2023 року з`явилася позивачка та її представник. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 09 січня 2024 року.
Підготовче засідання, призначене на 09 січня 2024 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої на лікарняному. Наступне підготовче засідання призначено на 31 січня 2024 року.
У підготовче засідання, призначене на 31 січня 2024 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання оголошено перерву до 12.02.2024 задля виклику у підготовче засідання представника УДАБК ОМР.
У підготовче засідання, призначене на 12 лютого 2024 року з`явився представник позивача та представник відповідача та представник УДАБК ОМР. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 26 лютого 2024 року.
Підготовче засідання, призначене на 26 лютого 2024 року не відбулося у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги. Наступне підготовче засідання призначено на 06.03.2024.
04 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни про уточнення кола питань експертизи, у якій вона просить призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, поставити перед експертом наступні уточнені питання:
Чи відповідають виконані будівельні роботи (або окремі елементи об`єктів нерухомого майна, конструкції, вироби, матеріали тощо) під час будівництва будинку, що належить ОСОБА_2 , за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 1925972651101, за адресою: АДРЕСА_1 , проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?
Чи відповідає будинок, що належить ОСОБА_2 , за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 1925972651101, за адресою: АДРЕСА_1 , проектно-технічній документації на його будівництво (ремонт, реконструкцію) та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарногігієнічним тощо)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?
Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва проведення перебудови дачного будинку за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 1925972651101, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , для перенесення його складових частин/елементів із земельної ділянки, з метою приведення будівництва до вимог та правил ДБН? якщо так, то яким чином?
У підготовче засідання, призначене на 06 березня 2024 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 06 березня 2024 року клопотання представника позивача про призначення експертизи – задоволено. Провадження у справі зупинено на період проведення експертизи.
Ухвалою суду від 16 травня 2024 року провадження у справі поновлено. Підготовче засідання призначено на 30 травня 2024 року.
У підготовче засідання, призначене на 30 травня 2024 року учасники справи – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 25 червня 2024 року.
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни про витребування доказів, у якій заявник просив витребувати у ФОП ОСОБА_4 матеріали інвентаризаційної справи №19 – паспорт виготовлений 13.09.2019 року щодо дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У підготовче засідання, призначене на 25 червня 2024 року учасники справи – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 25 травня 2024 року клопотання про витребування доказів – задоволено, підготовче засідання відкладено на 18 липня 2024 року.
05 липня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника відповідач – адвоката Чебан С.В. про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 18 липня 2024 року учасники справи – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника відповідача задоволено, відкладено підготовчий розгляд справи на 20 серпня 2024 року.
У підготовче засідання, призначене на 20 серпня 2024 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання оголошено перерву до 10 вересня 2024 року.
10 вересня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника відповідач – адвоката Чебан С.В. про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 10 вересня 2024 року учасники справи – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника відповідача задоволено, відкладено підготовчий розгляд справи на 16 жовтня 2024 року.
У підготовче засідання, призначене на 06 березня 2024 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Відкладено розгляд справи на 18 листопада 2024 року.
Підготовче засідання, призначене на 18 листопада 2024 року не відбулося у зв`язку із відсутністю в приміщенні суду електропостачання. Наступне підготовче засідання призначено на 11 грудня 2024 року.
11 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 12 грудня 2024 року учасники справи – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника позивача задоволено, відкладено підготовчий розгляд справи на 10 лютого 2025 року.
У підготовче засідання, призначене на 10 лютого 2025 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Представником позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання вказане клопотання – задоволено, підготовчий розгляд справи відкладено на 03 березня 2025 року.
Підготовче засідання, призначене на 03 березня 2025 не відбулося у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги. Наступне підготовче засідання призначено на 13 березня 2025 року.
11 березня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло клопотання, у якому заявниця просила притягнути до відповідальності ФОП ОСОБА_4 за невиконання ухвали суду від 25.06.2024.
У підготовче засідання, призначене на 13 березня 2025 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні зазначеного вище клопотання. Відкладено підготовче засідання на 09 квітня 2025 року.
09 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло клопотання, у якому заявниця просила зобов`язати ОСОБА_2 надати до суду звіт з питань пожежної безпеки по об`єкту та розрахунок часу безперервної інсоляції у житловому будинку.
09 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника відповідача – адвоката Чебан С.В. про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 09 квітня 2025 року з`явився учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання заяву представника відповідача задоволено, підготовчий розгляд справи відкладено на 14 квітня 2025 року.
14 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни про витребування доказів, у якому заявниця просила витребувати у ОСОБА_3 оригінал технічного паспорту та інших документів, які йому були передані у момент укладання іпотечного договору від 06.10.2021, реєстровий номер – 2491.
У підготовче засідання, призначене на 14 квітня 2025 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Представником відповідача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання вказане клопотання – задоволено, підготовчий розгляд справи на 24 квітня 2025 року.
24 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 24 квітня 2025 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника позивача задоволено, підготовчий розгляд справи на 12 травня 2025 року.
12 травня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 12 травня 2025 року учасники справи– не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника позивача задоволено, підготовчий розгляд справи на 11 червня 2025 року.
13 травня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло клопотання про витребування доказів, у якому заявниця просила витребувати у АДПСУ відомості про перетин державного кордону України ОСОБА_4 .
У підготовче засідання, призначене на 11 червня 2025 року учасники справи– не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника позивача про витребування доказів – задоволено. Підготовче засідання відкладено на 01 липня 2025 року.
13 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від АДПСУ надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 11.06.2025.
01 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни про огляд доказів за їх місцезнаходженням, у якому заявник просив провести огляд будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У підготовче засідання, призначене на 01 липня 2025 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у судове засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 01 липня 2025 року клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни про огляд доказів за їх місцезнаходженням – задоволено. Призначено виїздне судове засідання на 17 вересня 2025 року.
17 вересня 2025 року за участі позивачки та її представника, відповідачки та судового експерта – Ситника О.С. було проведено огляд об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Наступне підготовче засідання призначено на 22 жовтня 2025 року.
22 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У підготовче засідання, призначене на 22 жовтня 2025 року учасники справи– не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника позивача задоволено, підготовчий розгляд справи на 13 листопада 2025 року.
10 листопада 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника ОСОБА_3 – адвоката Скіндера Владислава Броніславовича про вступ у справу як третьої особи.
У підготовче засідання, призначене на 13 листопада 2025 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 . Відкладено підготовче засідання на 03 грудня 2025 року.
03 грудня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Підготовче засідання, призначене на 03 грудня 2025 року не відбулося у зв`язку із замінуванням приміщення суду. Наступне підготовче провадження призначено на 03 лютого 2026 року.
05 січня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про знесення об`єкту самочинного будівництва, у якій заявниця просила зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинна будівництво за адресою: АДРЕСА_2 .
У підготовче засідання, призначене на 03 лютого 2026 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У підготовчому засіданні представниця позивача просила відкласти розгляд справи задля ознайомлення із зустрічною позовною заявою. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання вказане клопотання задоволено, оголошено перерву до 23 лютого 2026 року.
23 лютого 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявниця просила долучити до матеріалів справи копію висновку експерта від 18.02.2026 №1-09-25.
23 лютого 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло заперечення на прийняття зустрічної позовної заяви, у якій заявниця просила відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви та повернути її заявнику.
У підготовче засідання, призначене на 23 лютого 2026 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви. Підготовче засідання відкладено на 17 березня 2026 року.
Підготовче засідання, призначене на 17 березня 2026 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої на лікарняному. Наступне підготовче засідання призначено на 15 квітня 2026 року.
У підготовче засідання, призначене на 15 квітня 2026 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 06 травня 2026 року.
У підготовче засідання, призначене на 06 травня 2026 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 06 травня 2026 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 15 липня 2026 року, яке пізніше перенесено на 11 червня 2026 року.
11 червня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло клопотання про постановлення окремої ухвали.
У судове засідання, призначене на 11 червня 2026 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у судове засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що текст рішення було проголошено 22 червня 2026 року.
Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
ОСОБА_1 належить на праві власності 9/1000 будинку АДРЕСА_3 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.10.2005 №8670060.
ОСОБА_2 належить на праві власності на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер – 5110137500:50:004:0291, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП від 04.05.2023 №331157452.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначає, що земельні ділянки, зо належать позивачці та відповідачці – межують. Вказує, що на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 було збудовано чотирьох поверховий будинок з мансандрою. Вказує, що даний об`єкт нерухомості створює небезпеку для неї та її рідних небезпеку, оскільки, побудований з порушенням державних будівельних норм і правил, фактично впритул до її будинку. У зв`язку з чим, на думку позивачки наявні підстави для знесення вказаного об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України.
Розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень частини сьомої статті 376 ЦК України суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови.
Європейській суд з прав людини у рішенні від 21 квітня 2016 року у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга № 46577/15) роз`яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Зазначене також роз`яснено судам у пункті 22 постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)»
Отже, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.
Законність знесення самочинного будівництва має бути оцінена на предмет пропорційності такого втручання.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 947/38994/20 (провадження № 61-5435св24) вказано, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 442/4338/17 (провадження № 61-1460св21) викладено висновок про те, що за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості особа (власник) може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою.
Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України. Позов може бути пред`явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов`язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення (див. постанову Верховного Суду від 15 травня 2024 року у справі № 459/2076/21, провадження № 61-8047св23).
На підтвердження того, що ОСОБА_2 було вчинено самочинне будівництво, позивачем було надано:
- копію відповіді УДАБК ОМР від 30.07.2019, відповідно до якого, управлінням було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства під час будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами позапланової перевірки були виявлені порушення п.11 Порядку від 13.04.2011 №466, ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та п.15.2.2. ДБН Б.2.2-12:2018;
- копію акту від 13.12.2019 №002007, складеного за результатами планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;
- протокол про адміністративне правопорушення від 13.12.2019, складений УДАБК ОМР щодо ОСОБА_2 за ч.9 ст.96 КУпАП;
- протокол про адміністративне правопорушення від 13.12.2019, складений УДАБК ОМР щодо ОСОБА_2 за ч.5 ст.96 КУпАП;
- копію припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 13.12.2019, яким зобов`язано ОСОБА_2 усунути порушення вимог містобудівного законодавства на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у строк до 13.01.2020.
- копію відповіді Департаменту архітектури та містобудування від 13.12.2019 №01-12/608, відповідно до якого, дані щодо надання вихідних даних на проектування будь-яких об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 в Департаменті не зареєстровані;
- копію відповіді Управління капітального будівництва ОМР від 19.12.2019 №02-04/2410, відповідно до якої між ВК ОМР та ОСОБА_2 договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури при забудові земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 не укладався;
- копію наказу від 18.12.2019 №01-13/489ДАБК, яким скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) №ОД 061192471991 від 04.09.2019 року «Будівництво дачного будинку» за адресою: АДРЕСА_1 , замовник – ОСОБА_2 ;
- копію наказу від 18.12.2019 №01-13/490ДАБК, яким скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з назначеними наслідками (СС1) №ОД 141192590165 від 16.09.2019 року «Будівництво дачного будинку» за адресою: АДРЕСА_1 , замовник – ОСОБА_2 .
У відзиві на позовну заяву відповідачка зазначає про те, що позивачем не наведено жодних підстав, які б свідчили про те, що будівництво порушує права саме права позивачки.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Тобто, об`єкт будівництва є самочинним у разі:
- збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для вказаної мети;
- збудований або будується без належного дозволу або затвердженого проекту;
- збудований або будується з істотними порушеннями будівельних норм.
У позовній заяві позивачка зазначає про те, що об`єкт будівництва було збудовано на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети.
Зі змісту інформаційної довідки з ДРРП від 04.05.2023 №331157452 вбачається, що цільовим призначенням земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер – 5110137500:50:004:0291 є: «для індивідуального дачного будівництва».
Суд зауважує, що законодавством передбачено здійснення будівельного контролю за дотриманням замовниками будівництва чинного законодавства, зокрема, щодо того, чи відведена земельна ділянка, де здійснюється будівництво для вказаної потреби.
В такому разі, право звертатися із позовом про знесення об`єкта самочинного будівництва наділений уповноважений на те орган, що здійснює архітектурно-будівельний контроль або власний земельної ділянки. 
При цьому, заінтересована особа, може звертатися із позовом про знесення об`єкта самочинного будівництва лише тоді, коли таким самочинним будівництвом порушено її права. Саме лише будівництво об`єкта на земельній ділянці, не відведеній для вказаної мети не свідчить про порушення прав заінтересованої особи.
Як вже встановлено, земельна ділянка, на якій розташований об`єкт будівництва належить ОСОБА_2 .
Орган, що здійснює архітектурно-будівельний контроль ініціював питання про знесення об`єкта будівництва в судовому порядку (справа №420/5180/19). 
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 у справі №420/5180/19, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року позовну заяву Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Дачно-будівельний кооператив “Науковий працівник Держуніверситету”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_5 (про зобов`язання ОСОБА_2 знести самочинно збудований об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено в повному обсязі. 
Тому, саме лише будівництво об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці не відведеної для цієї мети власником цієї земельної ділянки жодним чином не порушує права відповідачки. Доказів зворотного надано не було.
У позовній заяві позивачка зазначає про те, що будівництво здійснювалося без відповідного дозвільного документа, без отримання відповідних вихідних даних для розроблення проектної документації та без проектної документації.
04 вересня 2019 року ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) №ОД 061192471991. Вказане повідомлення стосувалося будівнитва дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , замовник будівництва – ОСОБА_2 .
12 вересня 2019 року УДАБК ОМР зареєструвало декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності належить до об`єкта з незначними наслідками (СС1), відповідно до якого, об`єкт будівництва, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , замовником якого є ОСОБА_2 прийнято вважати таким, що закінчений будівництвом та готовим до експлуатації. 
Наказом від 18.12.2019 №01-13/489ДАБК скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) №ОД 061192471991 від 04.09.2019 року «Будівництво дачного будинку» за адресою: АДРЕСА_1 , замовник – ОСОБА_2 ;
Наказом від 18.12.2019 №01-13/490ДАБК скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з назначеними наслідками (СС1) №ОД 141192590165 від 16.09.2019 року «Будівництво дачного будинку» за адресою: АДРЕСА_1 , замовник – ОСОБА_2 .
Проте, позивач звертаючись до суду із позовом, не обґрунтував, яким саме чином відсутність дозвільних документів на об`єкт будівництва порушує права позивача.
Відносини в сфері дозвільного регулювання будівництва, що здійснюється ОСОБА_6 існують безпосередньо між нею та державою, в особі органів, що здійснюють архітектурно-будівельний контроль, та не можуть порушувати права третіх осіб.
Як вже встановлено, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 у справі №420/5180/19, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року позовну заяву Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Дачно-будівельний кооператив “Науковий працівник Держуніверситету”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – ОСОБА_5 (про зобов`язання ОСОБА_2 знести самочинно збудований об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено в повному обсязі.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що здійснення будівництва без відповідного дозвільного документа не впливає на права та інтереси позивачки у справі, оскільки, відносини в сфері надання (відкликання) дозвільних документів існують виключно між замовником будівництва та державою.
У позовній заяві позивачка зазначає про те, що спірний об`єкт будівництва було здійснено з істотним порушенням будівельних номер та правил, зокрема, порушено правила протипожежної безпеки.
Згідно копії висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 18.02.2026 №1-09-25, об`єкт - дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, а саме:
- з підвального поверху відсутній вихід безпосередньо назовні, а організовано лише один вихід через загальні сходи типу С2, що сполучають всі поверхи будинку та не мають безпосереднього виходу назовні, який відокремлений від іншої частини сходової клітки суцільною протипожежною перегородкою' 1-го типу, тобто нема жодного евакуаційного виходу з підвального поверху, що порушує вимоги п.7.2.4 ДБН В. 1.1-7:2016(7] та п. 8.19 ДБН В.2.2-15:2019;
- між сходовими маршами внутрішніх сходів відсутній проміжок у просвіті, що порушує вимоги п 8.11 ДБН В. 1.1 -7:2016;
- відсутній вихід на покрівлю що порушує вимоги п 8.4 ДБН В.1.1-7:2016;
- відсутня огорожа покрівлі, хоча висота будівлі від поверхні замощення до карнизу складає 15,8м, що порушує вимоги п 8.12 ДБН В. 1.1-7:2016;
- відсутня огорожа балконів, що порушує вимоги п 8.12 ДБН В. 1.1-7:2016;
- дачний будинок має 4 надземні поверхи без урахування мансарди, що порушує вимоги п 6.1.31 ДБН Б.2.2-12:2019;
- фактичні відстані від дачного будинку до сусідніх житлових будинків менші мінімально допустимої протипожежної відстані, для цього будинку, яка дорівнює 10,0 м, що порушує вимоги п 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2019 [6], а також п.3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».
Проте, позивачка не надала доказів, на підтвердження того, що порушення 1-6, які встановлені у висновку експерта порушують її права.
Зокрема, не зрозуміло яким чином порушує її права, як власника суміжної земельної ділянки те, що з підвального поверху відсутній вихід безпосередньо назовні, а організовано лише один вихід через загальні сходи типу С2, що сполучають всі поверхи будинку та не мають безпосереднього виходу назовні, який відокремлений від іншої частини сходової клітки суцільною протипожежною перегородкою' 1-го типу, тобто нема жодного евакуаційного виходу з підвального поверху.
Не доведено і те, що порушення у вигляді відсутності проміжку у просвіті, відсутність виходу на покрівлю, відсутність огорожі балконів, наявність 4-х надземних поверхів порушує її права.
В той же час, суд вважає, що порушення протипожежної відстані дійсно порушує її права та свободи.
Відповідно до ДБН В. 1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги», що діяли на момент проведення робіт, для об`єктів будівництва наводяться наступні вимоги: Протипожежні відстані слід встановлювати залежно від призначення, категорії за вибухо-пожежною та пожежною небезпекою, ступеня вогнестійкості будинків відповідно до вимог ДБН 360, ДБН 2.4-1, ДБН. 2.4-3, СНиП П-89, СНиП 2.11.06 та інших НД
Визначення величини протипожежної відстані, якщо така величина не встановлена НД, може здійснюватися з використанням розрахункових або експериментальних методів.
Ступінь вогнестійкості будинку встановлюють залежно від його призначення, категорії за вибухо-пожежною та пожежною небезпекою, умовної висоти (поверховості), площі поверху в межах протипожежного відсіку. В залежності від ступеня вогнестійкості будинку визначають класи вогнестійкості будівельних конструкцій і групи поширення вогню по цих конструкціях відповідно до таблиці 1.
Надаючи висновок про те, що на об`єкті будівництва порушені фактичні відстані від дачного будинку до сусідніх житлових будинків менші мінімально допустимої протипожежної відстані, для цього будинку, яка дорівнює 10,0 м, що порушує вимоги п 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2019 [6], а також п.3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», експерт встановлював ступінь вогнестійкості будинку, зокрема, виходячи з того, що в об`єкті будівництва присутній поверх мансардний поверх.
Експерт встановив, що частина несучих стін, вище монолітного поясу мансардного поверху, виконана каркасного типу з дерев`яними несучими елементами та заповненням утеплювачем міжкаркасного простору. У відповідності до таблиці Д.1 ДБН В. 1.1-7-2002(10], дачний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має IV ступінь вогнестійкості. Отже найменша можлива відстань від досліджуваного будинку до інших житлових будинків згідно таблиці 15.2. ДБН Б.2.2-12:2019(6] має складати 10,0м (сторінка 22 висновку).
Вказане дає підстави вважати, що порушення правил протипожежної відстані зумовлено наявністю мансардного поверху, а тому, порушене право позивачки можна було з захистити шляхом ініціювання позову про знесення саме вказаного поверху, в результаті чого клас вогнестійкості будинку змінився б.
В супереч цьому позивачка ініціює питання про знесення об`єкта будівництва в цілому.
При цьому, на момент розгляду справи в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували можливість або неможливість такого знесення, а також доказів, які б підтверджували безпечність такого знесення.
Так, дійсно, у висновку експерта від 18.02.2026 №1-09-25 вказано, що у результаті аналізу об`ємно-планувальних та конструктивних рішень об`єкта дослідження, а також вимог чинних нормативно-правових актів у галузі будівництва встановлено, що технічна можливість здійснення перебудови дачного будинку з метою приведення його у відповідність до вимог державних будівельних норм (ДБН) без знесення — відсутня.
Проте, у висновку експерта в цілому не обґрунтовано, на підставі яких відомостей зроблено висновки про те, що здійснення перебудови є неможливим. Експертом лише встановлено перелік порушень, після чого, без належного на те обґрунтування зазначено, що перебудова є неможлива. Зокрема, не зазначено аналіз яких об`ємно-планувальних та конструктивних рішень було здійснено експертом для того, аби він дійшов до такого висновку.
Більше того, такий висновок експерт зробив у сукупності до всіх порушень, що були ним встановлені під час проведення дослідження.
Щодо порушення протипожежних відстаней, суд також зазначає, що об`єкт нерухомого майна, що належить на праві власності позивачці, так само як і об`єкт нерухомого майна, що належить відповідачці розташований поблизу межі земельної ділянки, що було встановлено безпосередньо під час огляду об`єкта будівництва за його місцезнаходженням. У зв`язку з чим, порушення правил протипожежної безпеки зумовлено не лише діями відповідачки, але й діями позивачки, об`єкт нерухомого майна якої розташований в безпосередній близькості до меж земельної ділянки.
Більше того, забезпечити дотримання нормативно-встановленої протипожежної відстані в ситуації що склалася в цілому не можливо з огляду на незначну площу земельної ділянки.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини втручання держави в право на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання.
Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому Європейського суду з прав людини у питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах. Тож для розкриття критерію пропорційності вагоме значення має визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна.
Критеріями пропорційності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Втручання держави у право власності повинне мати нормативну основу в національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.
Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.
11 січня 2024 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Шмакова проти України» (заява № 70445/13).
Вказана справа стосувалась позбавлення заявниці права власності на земельну ділянку за результатами провадження, ініційованого прокурором з метою повернення земельної ділянки заводу, який перебуває у державній власності. Прокурор стверджував, що спірна земельна ділянка була частиною землі, наданої у постійне користування місцевому державному промисловому підприємству для будівництва школи та дитячого садка, і, таким чином, не могла бути передана іншим особам.
ЄСПЛ зазначив, що Уряд не пояснив, чому, якщо існувала нагальна суспільна потреба у виділенні цієї землі для будівництва школи та дитячого садка, ця земельна ділянка стільки років не використовувалася, і чи така потреба усе ще існувала.
Крім того Суд повторив, що позбавлення власності без виплати суми, обґрунтовано пов`язаної з її вартістю, зазвичай призводить до недотримання необхідного справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи і становить непропорційний тягар для заявника. У контексті скасування помилково наданих майнових прав принцип «належного урядування» може покладати на органи державної влади обов`язок діяти оперативно у виправленні їхньої помилки, а також потребувати виплати адекватної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишнім добросовісним власникам (див., наприклад, згадане рішення у справі «Кривенький проти України» (Kryvenkyy v. Ukraine), пункт 45 з подальшими посиланнями).
За таких обставин, суд вважає, що знесення об`єкта будівництва в цілому, а не його частини (мансардного поверху), існування якого і власне зумовлює права позивачки вочевидь не відповідає принципу пропорційності, та порушує право ОСОБА_2 на мирне володіння майном.
Тому, беручи до уваги те, що будівництво об`єкта нерухомого майна на земельній ділянці, без відповідного дозвільного документа, а також частина встановлених порушень норм ДБН жодним чином не порушує права позивачки, як власника суміжної земельної ділянки, враховуючи те, що знесення об`єкта будівництва в цілому за умови, що порушення права позивачки зумовлене виключно існуванням мансардного поверху, порушуватиме право ОСОБА_2 на мирне володіння майном, проте, оскільки суд в цілому позбавлений оцінити можливість та безпечність знесення лише мансардного поверху, суд доходить до висновків про відсутність підстав для задоволення позову.
Щодо клопотання про постановлення окремої ухвали, суд зазначає наступне.
11 червня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача – адвоката Олексієнко Марії Сергіївни надійшло клопотання про постановлення окремої ухвали, у якій заявниця просила постановити окрему ухвалу та направити її до ВП №5 ГУНП в Одеській області.
Зазначене клопотання мотивовано тим, що ФОП ОСОБА_4 здійснюючи огляд та технічну інвентаризацію спірного об`єкта будівництва, завідомо зазначив у технічному паспорті інформацію, яка не відповідає дійсності. Вказує, що ОСОБА_2 усвідомлюючи та розуміючи протиправність своїх дій заявила до ДАБК недостовірну інформацію до декларації про готовність об`єкта до експлуатації. У зв`язку з чим, заявниця вважає, що наявні підстави для постановлення окремої ухвали.
У відповідності із вимогами ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором (ч. 2 ст. 262 ЦПК України).
Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 262 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що «суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (частина перша статті 262 ЦПК України). Отже, постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що «посилання в касаційній скарзі на непостановлення окремої ухвали не свідчить про несправедливу процедуру. При вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».
Отже, окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Звертаючись до суду із вказаним клопотанням, заявниця належним чином не обґрунтувала, у чому саме полягає необхідність постановлення окремої ухвали.
При цьому, в період розгляду справи ні позивачем ні його представником не заявлялися клопотання про витребування матеріалів справи, в межах якої було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта будівництва до експлуатації, у зв`язку з чим, у суду відсутня можливість у сукупності перевірити надані ОСОБА_2 для реєстрації декларації, зокрема, встановити невідповідність поданих документів вимогам закону.
Суд також зауважує, що подання недостовірних відомостей для реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації не свідчить про безумовне вчинення такою особою кримінального правопорушення. Профільним законодавством передбачено спеціальний механізм реагування на вчинення таких дій (скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації), який був застосований в даному випадку.
У зв`язку з чим, суд вважає, що підстави для задоволення вказаного клопотання – відсутні. 
При цьому, позивачка та її представник не позбавлені права на звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у разі, якщо вважають, що кримінальне правопорушення дійсно мало місце. 
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи – Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_3 про знесення об`єкту самочинного будівництва – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30-ти днів з дати складання повного тексту рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21 липня 2026 року.

Суддя      Косіцина В.В.