ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року | Справа №160/11862/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (Державної спеціальної служби транспорту), в якій просить:
визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», що викладена у причинах відхилення до рапорту від 03.03.2026 за №3455/р.
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, передбаченої частиною 4 підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
В обгрунтування позову позивач зазначив, що він 25.07.2024 року призваний на військову службу за мобілізацією, зарахований до Державної спеціальної служби транспорту та призначений на посаду медична сестра лікувального відділення (з ліжковим фондом на 20 ліжок) військової частини НОМЕР_3 , де виконував посадові обов`язки у складі медичної роти військової частини НОМЕР_1 .
04.02.2025 року ОСОБА_1 вперше уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту на посаді осіб офіцерського складу.
03.03.2026 року ОСОБА_1 було подано рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 за допомогою застосунку «Армія+» щодо виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту на підставі підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
12.03.2026 року в персональному кабінеті Позивача в застосунку «Армія+» статус рапорту щодо виплати за укладання першого контракту від 03.03.2026 року за 3455/р оновився статус на «Відхилено», причина відхилення: «УМОВИ НЕ ВИКОНАНІ» 
Відповідно до п.1 розділу XXII порядку виплати грошового забезпечення ЗСУ від 07 червня 2018 року N?260 виплачується особам за контракт на 1 рік і більше, а не до оголошення демобілізації. 
Додатково повідомлено, що з урахуванням того, що рапорти фінансового характеру подані через застосунок «Армія+» подаються по інстанції до особи, що має повноваження його розглядати та реєструються в Системі електронного документообороту частини, рішення та зміна статусу в розгляді відповідного рапорту відбуваються після прийняття рішення особою яка має право на розгляд документу та накладенні електронного підпису до резолюції - прийнятого рішення, а отже позивач вважає, що надано достатньо відомостей, для того щоб вважати, що відповідачем надано відмову на здійснення виплати за укладення першого контракту.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у зв`язку з чим позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2026 року для розгляду адміністративної справи №160/11862/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
11.05.2026 року на адресу відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
12.05.2026 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
13.05.2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 з 25.07.2024 до теперішнього часу проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
04.02.2025 року ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту, при цьому йому також було присвоєно первинне офіцерське звання молодший лейтенант медичної служби. 
На даний час ОСОБА_1 має військове звання лейтенант медичної служби та займає посаду ординатора лікувального відділення (з ліжковим фондом на 20 ліжок) військової частини НОМЕР_1 .
При цьому ОСОБА_1 зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 протиправно відмовлено в виплаті йому одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, що підтверджується резолюцією командування відповідача на рапорті позивача від 03.03.2026 (номер в СЕДО 3455/р), що ним було подано через застосунок «Армія +» .
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністерством оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
У пункті 1 Розділу XXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року №745/32197, передбачено, що одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 року і більше; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше: особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти ( підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами, що узгоджуються з положеннями зазначених вище законодавчих актів.
Норми Порядку №260, які забезпечують диференційований підхід до строків контрактів і розмірів виплат з урахуванням характеру та умов служби військовослужбовців, також кореспондуються з нормами постанови Кабінетів Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 ”Про грошове забезпечення військовослужбовців, осі6 рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”.
Ця постанова встановлює розмір одноразової грошової допомоги для різних категорій військовослужбовців. 
Виплати, передбачені Порядком №260 відповідають цим розмірам і сприяють соціальному захисту військовослужбовців.
Таким чином, пункт 1 XXII Порядку №260 з урахуванням положень статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та інших нормативно-правових актів, забезпечує правове регулювання виплати одноразової грошової допомоги залежно від строків укладення контракту та не передбачає виплату військовослужбовцям одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту строком на час до оголошення рішення про демобілізацію.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
25.07.2024 року ОСОБА_1 призваний на військову службу за мобілізацією, зарахований до Державної спеціальної служби транспорту та призначений на посаду медична сестра лікувального відділення (з ліжковим фондом на 20 ліжок) військової частини НОМЕР_3 , де виконував посадові обов`язки у складі медичної роти військової частини НОМЕР_1 .
04.02.2025 року ОСОБА_1 вперше уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту на посаді осіб офіцерського складу.
03.03.2026 року ОСОБА_1 подав рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 за допомогою застосунку «Армія+» щодо виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту на підставі підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
12.03.2026 року в персональному кабінеті ОСОБА_1 в застосунку «Армія+» статус рапорту щодо виплати за укладання першого контракту від 03.03.2026 року за 3455/р оновився статус на «Відхилено», причина відхилення: «УМОВИ НЕ ВИКОНАНІ». 
Відповідно до п.1 розділу XXII порядку виплати грошового забезпечення ЗСУ від 07 червня 2018 року №260 виплачується особам за контракт на 1 рік і більше, а не до оголошення демобілізації. 
Додатково повідомлено, що з урахуванням того, що рапорти фінансового характеру подані через застосунок «Армія+» подаються по інстанції до особи, що має повноваження його розглядати та реєструються в Системі електронного документообороту частини, рішення та зміна статусу в розгляді відповідного рапорту відбуваються після прийняття рішення особою яка має право на розгляд документу та накладенні електронного підпису до резолюції - прийнятого рішення, а отже позивач вважає, що надано достатньо відомостей, для того щоб вважати, що відповідачем надано відмову на здійснення виплати за укладення першого контракту.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту передбаченої підпунктом 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 до складу грошового забезпечення входять, зокрема, одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацом 1-2 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до підпункту 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року визначено виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах:
- особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;
- особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;
- особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Пунктами 2, 3 постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Тобто, безпосередньо Законом №2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України №704 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, до яких законодавцем віднесено і позивача, здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони України.
У свою чергу, наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Згідно з пунктом 1 розділу ХХІІ Порядку №260 одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком від 3 до 5 років; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком від 1 до 5 років; особам, які підписали контракт строком на 5 років, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.
Пунктом 3 розділу ХХІІ Порядку №260 визначено, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира. При цьому військовослужбовцям, що уклали перший контракт про проходження військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, військових коледжах або навчальних частинах (центрах), одноразова грошова допомога виплачується після закінчення навчання у цих навчальних закладах у військових частинах, до яких їх призначено для подальшого проходження військової служби.
Відповідно до пункту 4 розділу ХХІІ Порядку №260 (у редакції чинній станом на час звернення позивача із рапортом про виплату ОГД) одноразова грошова допомога не виплачується:
- особам рядового складу, які в період проходження військової служби за контрактом уклали контракт про проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу;
- особам сержантського та старшинського складу, яких у період проходження військової служби за контрактом прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу;
- особам офіцерського складу, які в період проходження кадрової військової служби в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом;
- у разі продовження військової служби за новим контрактом;
- у разі повторного прийняття на військову службу за контрактом осіб, звільнених з військової служби за контрактом;
- у разі підписання контракту для проходження військової служби у Збройних Силах України особами, звільненими з військової служби за контрактом, з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також зі служби в правоохоронних органах.
Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, укладеним особою строком не меншим, ніж зазначено у пункті 1 розділу ХХІІ Порядку №260 та за відсутності підстав для відмови у її виплаті, визначених п.4 розділу ХХІІ Порядку № 260.
Згідно із пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру. 
Згідно з пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Відповідно до статей 14, 31, 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки. Командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) є прямим начальником усього особового складу полку.
Відповідно до абзацу 5 пункту 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Відповідно до абзаців 2, 9 пункту 4.3 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України» (у редакції наказу Міністерства оборони України від 14.02.2020 №44), грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати (індексація, грошова компенсація за речове майно, харчування, піднайом житла тощо) особовому складу виплачується за місцем штатної служби (перебування та фінансовому та інших видах забезпечення).
Одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачуються після виникнення права на їх одержання (видання відповідного наказу про виплату).
Отже, аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що одноразова грошова допомога після укладення першого контракту, запроваджена з 01.01.2018 року підпунктом 8 пункту 6 Постанови №704, належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців. Це одноразова виплата, яку держава надає громадянам, що вперше укладають контракт на проходження військової служби. Ця одноразова грошова допомога спрямована на підтримку новобранців та стимулювання громадян до вступу на військову службу. 
Така одноразова грошова допомога виплачується зокрема військовослужбовцям Збройних Сил України, які вперше вступили на військову службу за контрактом та уклали перший контракт одного із таких видів: контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу; контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського і старшинського складу; контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу. Право на отримання одноразової грошової допомоги для військовослужбовця виникає після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою. 
Вказана одноразова грошова допомога виплачується один раз, на підставі наказу командира військової частини із зазначенням у ньому нарахованої суми до виплати, який видається на підставі рапорту військовослужбовця. Одноразова грошова допомога виплачується у складі грошового забезпечення за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні. Розмір одноразової грошової допомоги залежить від виду укладеного військовослужбовцем контракту про проходження військової служби та від прожиткового мінімуму працездатних осіб, встановленого Законом про державний бюджет на 1 січня календарного року, коли укладено відповідний контракт. 
Одноразова грошова допомога не виплачується у випадках, визначених у пункті 4 розділу XXII Порядку №260.
Суд враховує, що 04.02.2025 року ОСОБА_1 вперше уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту на посаді осіб офіцерського складу.
03.03.2026 року ОСОБА_1 було подано рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 за допомогою застосунку «Армія+» щодо виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту на підставі підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
12.03.2026 року в персональному кабінеті ОСОБА_1 в застосунку «Армія+» статус рапорту щодо виплати за укладання першого контракту від 03.03.2026 року за 3455/р оновився статус на «Відхилено», причина відхилення: «УМОВИ НЕ ВИКОНАНІ». 
Відповідно до п.1 розділу XXII порядку виплати грошового забезпечення ЗСУ від 07 червня 2018 року №260 виплачується особам за контракт на 1 рік і більше, а не до оголошення демобілізації. 
Додатково повідомлено, що з урахуванням того, що рапорти фінансового характеру подані через застосунок «Армія+» подаються по інстанції до особи, що має повноваження його розглядати та реєструються в Системі електронного документообороту частини, рішення та зміна статусу в розгляді відповідного рапорту відбуваються після прийняття рішення особою яка має право на розгляд документу та накладенні електронного підпису до резолюції - прийнятого рішення, а отже позивач вважає, що надано достатньо відомостей, для того щоб вважати, що відповідачем надано відмову на здійснення виплати за укладення першого контракту.
Однак, суд звертає увагу, що рішення військовою частиною НОМЕР_1 за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 03.03.2026 року прийнято не було.
Відтак, суд вважає, що відповідач безпідставно ухилився від розгляду рапорту позивача.
Отже, відповідач не розглянув по суті рапорт позивача від 03.03.2026 року про виплату йому одноразової допомоги після укладення першого контракту відповідно підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» на 1 січня календарного року.
У той же час, відповідач (у даному випадку - військова частина НОМЕР_1 ) як суб`єкт владних повноважень, не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції, та, відповідно, відсутність належним чином оформленого рішення за результатом розгляду рапорту позивача від 03.03.2026 року про виплату йому одноразової допомоги після укладення першого контракту відповідно підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» на 1 січня календарного року, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу приписів Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, яким затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, слідує, що вирішення питання про виплату військовослужбовцю одноразової допомоги після укладення першого контракту відноситься до дискреційних повноважень відповідача.
Водночас, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що рапорт позивача про виплату йому одноразової допомоги після укладення першого контракту відповідно підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» належним чином розглянуто, доданим документам надана оцінка та за наслідком його розгляду прийнято рішення (про задоволення або відмову в задоволенні спірної одноразової грошової виплати).
З огляду на вищенаведене та те, що рапорт ОСОБА_1 не був розглянутий по суті, позов підлягає задоволенню шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) від 03.03.2026 року про виплату йому одноразової допомоги після укладення першого контракту відповідно підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» на 1 січня календарного року та прийняти відповідне рішення за результатом розгляду вказаного рапорту.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 03.03.2026 року про виплату йому одноразової допомоги після укладення першого контракту відповідно до підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» на 1 січня календарного року та неприйняття відповідного рішення за результатом розгляду вказаного рапорту.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) від 03.03.2026 року про виплату йому одноразової допомоги після укладення першого контракту відповідно до підпункту 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» на 1 січня календарного року, та прийняти відповідне рішення за результатом розгляду вказаного рапорту.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник