Справа № 461/3684/26 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 33/811/1170/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2026 року, 
з участю представника митниці – Сліпенка С.В. 

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1  звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі – закрито.
Згідно постанови судді, під час перевірки інформації, що міститься в ЄАІС Держмитслужби встановлено, що 26 лютого 2022 року о 01:01:17, в зону митного контролю митного поста «Мостиська» Львівської митниці смугою руху «Зелений коридор», гр. України ОСОБА_1 ввіз транспортний засіб марки BMW 318I р/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , в митному режимі «Тимчасове ввезення до 60днів», під зобов`язання про зворотнє вивезення № UA209040/2022/001213 від 26 лютого 2022 року з терміном тимчасового ввезення ТЗ (за даним зобов`язанням) 17 квітня 2022 року.
Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, ОСОБА_1 до митного контролю не надав.
В апеляційній скарзі представник Львівської митниці Лубоцький Б.І. покликається на те, що висновок суду помилковий та необгрунтований. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не вивіз вчасно транспортний засіб, усвідомлюючи вивезення згідно ст. 108 МК України, та в інший митний режим не помістив. Зазначає, що ОСОБА_1 чи інша особа до Львівської митниці із заявою про продовження терміну чи неможливість вивезти транспортний засіб не зверталися. 
Просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.6 ст. 481 МК України та накласти стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі. 
Правопорушник ОСОБА_1 ,  будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі не з`явився, про причини неявки не повідомив і клопотань про відкладення розгляду від нього не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності, так як згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
 
Заслухавши думку представника митниці Сліпенка С.В. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Частиною 6 ст. 481 МКУ передбачена адміністративна відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Висновок судді про винність ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, тобто у перевищенні строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України більше ніж на 30 діб, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і сторонами не оскаржується. 
Тобто, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, оскільки він перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України більше ніж на 30 діб. 
Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника митниці щодо необґрунтованого звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481МК України на підставі ст. 22 КУпАП, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. 
Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» № 8 від 03 червня 2005 року суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.
У ст. 22 КУпАП зазначається, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.
В кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. 
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
При вирішенні питання про накладення стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст.ст. 22, 23 та 33 КУпАП, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який  раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, з 28 вересня 2022 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині № НОМЕР_3 , 01 листопада 2025 року отримав поранення, при виконанні бойових завдань зі стримування збройної агресії російської федерації, та на даний час проходить реабілітацію, що характеризує ОСОБА_1  виключно з позитивної сторони, при цьому, наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не спричинили істотної шкоди державним чи суспільним інтересам, прийшов до вірного та обгрунтованого висновку про те, що останнього слід звільнити від адміністративної відповідальності за порушення митних правил у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.
Відтак, на переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що доводи представника митниці Лубоцького Б.І. в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції при винесенні постанови не дотримано вимог ст. 245 КУпАП, є необґрунтованими. 
З врахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не вбачає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,- 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. -залишити без задоволення, а постановусудді Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2026 року стосовно ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя Галапац І.І.