Справа № 364/338/26
Провадження № 2/364/334/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуюча суддя     Моргун Г.Л.,
за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, в селищі Володарка, цивільну справу за позовом
Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ "ПУМБ") ( код ЄДРПОУ 14282829 , адреса: Україна, 04070, місто Київ, вул. Андріївська, 4, ел. пошта: info@fuib.com, № тел. 38(044)-231-70 00, 38(044)-231-71-00), 
представниця позивача Донцова Євгенія Олександрівна (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська 4; ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , № тел. НОМЕР_2 )
до 
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел.: НОМЕР_4 )
про стягнення заборгованості, 

УСТАНОВИВ:

31.03.2026 в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшла зазначена позовна заява, представниця позивача, у позовній заяві, посилаючись на обставини виниклих правовідносин та ст. 4, п.1 ч.6 ст.19, ч.5 ст.28, ст.ст. 175-177, 211, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України, просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 87923,61 гривень;
- стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати зі сплати судового збору у сумі 2662,4 грн;
- розглянути справу в спрощеному позовному провадженні та за відсутності представника банку, проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечує. 

14.05.2026 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судовий розгляд справи на 15.06.2026. Одночасно суд зобов`язав позивача надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду даної справи оригінали документів (електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), які містяться у кредитній справі відповідача на ствердження позовних вимог. Відповідачу запропоновано надати відзив у визначені строки.
Судовий розгляд справи 15.06.2026 не відбувся та був відкладений на 16.07.2026 у зв`язку із відсутністю доказів про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження та час і місце судового розгляду справи.
Про час та місце розгляду справи позивач та його представниця повідомлені належним чином, шляхом отримання відповідних процесуальних документів у електронному кабінеті в підсистемі ЕСІТС «Електронний суд» ( а.с. 63-66, 70, 71).
Згідно положень визначених ч. 7 ст. 14 ЦПК України, що перегукується з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. 

Відповідач повідомлявся шляхом направлення на адресу його зареєстрованого місця проживання ухвали про відкриття провадження у справі та судового повідомлення про час та місце розгляду справи та розміщенням відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада України» ( а.с. 67, 69, 72 ).
Так, Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 у справі №908/3468/13 зробив висновок, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20).
Наведене свідчить, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.
Від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 

Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності заперечень відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Як встановлено судом, між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитні договори (а.с.6-14): 
- 02.08.2023 кредитний договір №200316424204, за яким позичальнику строком на 12 місяців, видано кредитні кошти у сумі 20000 грн зі сплатою відсотків без комісії;
- 05.01.2024 кредитний договір №1002183213001, за яким позичальнику строком по 05.10.2025 видано кредит у сумі 20100 грн зі сплатою відсотків та комісії; 
- 02.04.2024 кредитний договір №1002196842401, за яким позичальнику строком на 24 місяці видано кредит у сумі 30000 грн, зі сплатою відсотків, комісія 0 %.

Кредитні договори укладалися шляхом підписання заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За даною заявою позичальник погодив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення до договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua у повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг. 
Додатком №1 до заяви на приєднання, є графік платежів де погоджені 24 щомісячні платежі.

Підписавши заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ОСОБА_1 підтвердив, що вона ознайомлений з ДКБО, тарифами банку. 

Згідно довідки позивача, відповідачу було встановлено кредитний ліміт, у розмірі до 20000 грн (а.с.26).

Згідно із наданим банком розрахунком (з.б. а.с. 27-31), заборгованість відповідача перед позивачем станом на 02.02.2026 склала: 
-по кредитному договору від 02.08.2023 № 200316424204 - 30032, 15 грн., з яких: 13796.45 грн - заборгованість за кредитом; 19995,51 грн - заборгованість процентами; 10036,64 грн - заборгованість за комісією; 
-по кредитному договору від 05.01.2024 № 1002183213001 - 23770,11 грн, з яких: 13796,45 грн - заборгованість за кредитом; 1,01 грн - заборгованість процентами; 9972,66 грн - заборгованість за комісією; 
-по кредитному договору від 02.04.2024 № 1002196842401 - 34121,35 грн, з яких: 23592 грн - заборгованість за кредитом; 2,16 грн - заборгованість процентами; 10527,19 грн - заборгованість за комісією; 
На загальну суму - 87923,61 гривень.

Окремо слід зазначити, що відповідач частково проводив виплати за кредитними зобов`язаннями, зокрема:
-по кредитному договору від 02.08.2023 № 200316424204 - 27511,66 грн;
-по кредитному договору від 05.01.2024 № 1002183213001 - 10510,48 грн; 
-по кредитному договору від 02.04.2024 № 1002196842401 - 9673,37 грн.

Позивач 04.02.2026 надсилав на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу про повернення вказаної заборгованості (з.б.а.с.23-24). Однак відповідач не виконав вимогу, тому позивач звернувся до суду.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
У ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «ПУМБ» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Акціонерне товариство «ПУМБ» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з банківського рахунку відповідача, ним вчинялися дії для погашення заборгованості, але не у повному обсязі.
За таких обставин, суд дійшов висновку про виконання умов кредитних договорів відповідачем не у повному обсязі внаслідок чого, у нього утворилася заборгованість із повернення тіла кредиту та відсотків.
Зокрема, суд дійшов висновку, що заборгованість перед банком склала:
-по кредитному договору від 02.08.2023 № 200316424204 - 4717,34 грн; 
-по кредитному договору від 05.01.2024 № 1002183213001 - 23770,12 грн; 
-по кредитному договору від 02.04.2024 № 1002196842401 - 34121,35 грн; на загальну суму - 62608,21 гривень.
Що стосується стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне.
Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача включають проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до частин першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Разом з тим умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Умовами договору передбачена оплатність обслуговування кредиту, проте кредитний договір не містить переліку послуг з обслуговування кредиту, за надання яких первісним кредитором встановлено сплату щомісячної комісії, а також не встановлено розмежування платних і безоплатних послуг. Так, у договорі не зазначено, яким чином здійснюється обслуговування кредиту банком, а також чи залежить це обслуговування від періодичності зверненням позичальника.
Отже, розмір комісії за обслуговування кредиту встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням положень частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» суд дійшов висновку, що умова кредитного договору про встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту є нікчемною, а тому вимоги про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості ОСОБА_1 з врахуванням проведених ним виплат складає за кредитним договором від 02.08.2023 № 200316424204 - 4717,34 гривень; за кредитним договором від 05.01.2024 № 1002183213001- 23770,12 гривень; за кредитним договором від 02.04.2024 № 1002196842401- 34121,35 гривень,  та підлягає стягненню з відповідача на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк».

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
За змістом ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суду встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Окрім наведеного, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно наданого платіжного доручення, звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Оскільки суд задовольняє позов частково, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1895,63 грн (62608,81 грн (розмір задоволених позовних вимог) становить 71,20 відсотків від 87923,61 грн (розмір заявлених позовних вимог). 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611, 625-631,1046,1049,1054 ЦК України, ст.ст.12,13,141, 258-259, 263, 264, 265, 272, 273, 274-279 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ "ПУМБ") до ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (АТ "ПУМБ") (код ЄДРПОУ 14282829 , адреса: Україна, 04070, місто Київ, вул. Андріївська, 4, заборгованість по: 
-кредитному договору від 02.08.2023 № 200316424204 - 4717,34 гривень;
-кредитному договору від 05.01.2024 № 1002183213001- 23770,12 гривень;
-кредитному договору від 02.04.2024 № 1002196842401- 34121,35 гривень;
-судовий збір у сумі - 1895,63 гривень. 
Усього - 64504 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот чотири) гривень 44 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення складено 21.07.2026.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя       Г. Л. Моргун