Справа № 932/8399/26 
Провадження № 3/932/1801/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2026 року Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Орчелота А.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамента патрульної поліціївідносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права відповідно до ст.63Конституції України та ст.268КУпАП,
за ст.ст.122-4,124КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 – 29 квітня 2026 року о 08 годині 30 хвилин в м. Дніпро, Шевченківський район, вул. 93-ї Холодноярської Бригади, буд. 3, керуючи транспортним засобом «OPEL» номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався що це буде безпечно та скоїв зіткнення з транспортним засобом «RENAULT ARKANA» д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований. Під час ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим було порушено вимоги п.10.9 ПДР України.
Такі дії ОСОБА_1 , кваліфіковані за ст.124КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 – 29 квітня 2026 року о 08 годині 30 хвилин в м. Дніпро, Шевченківський район, вул. 93-ї Холодноярської Бригади, буд. 3, керуючи транспортним засобом «OPEL» номерний знак НОМЕР_1 , скоїв ДТП та після чого з місця зник, органи поліції не повідомив та був встановлений працівниками поліції під час проведення розшукових заходів, чим було порушено п.2.10аПДР України.
Такі дії ОСОБА_1 , кваліфіковані за ст.122-4КУпАП.
За приписами статті 278КУпАП, при підготовці до розгляду по суті справи про адміністративне правопорушення, було з`ясовано, що на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення складено кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом.
За правилами частини другої ст.36КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, такі справи одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою).
Постановою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 21 липня 2026 року справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4КУпАП - №932/8400/26 (провадження №3/932/1802/26) та за ст.124КУпАП - №932/8399/26 (провадження №3/932/1801/26) - об`єднані в одне провадження. Справі присвоєно №932/8399/26 (провадження №3/932/1801/26).
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисник — адвокат Ковальчук В.І. — у судове засідання не з`явилися. Водночас від захисника надійшла заява, в якій він просив здійснити розгляд справ про адміністративні правопорушення за відсутності його та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, захисником подано клопотання про закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення за ст.ст.124,122-4КУпАП, стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. В обґрунтування зазначених клопотань захисник зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «OPEL-ZAFIRA» у період 29–30 квітня 2026 року, його причетність до дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця її вчинення. Захисник звертає увагу, що транспортний засіб «OPEL ZAFIRA» не належить ОСОБА_1 , а жоден із долучених до протоколів матеріалів не містить об`єктивних даних, які б підтверджували, що саме він керував зазначеним транспортним засобом та вчинив інкриміновані адміністративні правопорушення. На думку захисника, за таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124,122-4КУпАП - не підтверджений.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши письмову позицію захисту, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до такого.
Відповідно до ст.1КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням(проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.10КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Обставини кожної справи повинні бути з`ясовані своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно. Своєчасність вимагає з`ясування усіх обставин у як найкоротші строки. Всебічність, повнота та об`єктивність мають на меті виключення проявів суб`єктивізму, упередженості, однобічності при провадженні. Ці принципи покликані забезпечити встановлення та оцінку реальних фактів, які мають значення для прийняття обґрунтованого рішення у контексті адміністративної справи (ст.245КУпАП). До того ж КУпАП встановлює перелік обставин, які мають обов`язково з`ясуватись, відповідно до вимог ст.280КУпАП.
Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється у певному порядку, який визначається КУпАП і іншими законами, та є низкою послідовних дій уповноважених органів (посадових осіб), інших суб`єктів, які згідно з КУпАП здійснюють заходи, спрямовані на притягнення правопорушника до відповідальності, а саме порушують справу, встановлюють фактичні обставини справи, процесуально оформлюють результати розслідування, направляють матеріали для розгляду за підвідомчістю. Після цього уповноважений орган (посадова особа) зобов`язаний розглянути справу, а саме здійснити аналіз зібраних матеріалів, оцінку доказів та встановити фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами, та прийняти постанову (ст.246КУпАП);
Статтями 251,252КУпАП надають поняття доказів та їх оцінку, оскільки докази мають велике значення для правильного вирішення справи, адже саме на основі доказів ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим.
Відносний доказ – це доказ, зміст якого приблизно чи вірогідно відтворює фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані – це дані, які мають зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів.
Допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому порядку і передбаченим способом, а також, коли законодавець допускає його використання.
Встановлені правила відносності і допустимості доказів є гарантом їх достовірності та істинності.
Стаття 251КУпАП надає вичерпний перелік джерел доказів у справах про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ст.252КУпАП, як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність підлягають оцінці, оскільки правильна оцінка доказів є найважливішою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення у справі.
При оцінці доказів у провадження у справах про адміністративне правопорушення уповноважені особи зобов`язані з`ясувати, чи припустиме використання отриманих доказів як доказів у цій справі, чи стосуються фактичні дані до конкретної справи, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, обґрунтоване та справедливе рішення у справі.
Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи шляхом формування під час повного, всебічного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи своєї певної думки щодо конкретної справи, яка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь яких переваг одних доказів над іншими, додержання законності. При цьому посадова особа керується своєю правосвідомістю, оскільки це є дуже важливим чинником у вирішенні питання про оцінку доказів, адже правосвідомість – це ставлення особи до права, його ролі у суспільстві.
Стаття 280КУпАП зазначає обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи з`ясовувати всі обставини для прийняття правильного рішення з переліком цих обставин.
До таких обставин відноситься: 
- по-перше, чи було вчинено адміністративне правопорушення у визначенні ст.9КУпАП, яке повинно містити всі ознаки складу правопорушення, та бути передбачено КУпАП;
- по-друге, чи винна дана особа в його вчиненні після уважного, повного, всебічного дослідження доказів по справі, ознайомлення з матеріалами справи;
- по-третє, чи підлягає вона відповідальності,
- по-четверте, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність;
- по-п`яте, чи заподіяно майнову шкоду;
- по-шосте, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу;
- всьоме, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Постанова судді згідно ст.283КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Статтею 124КУпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Положенням ст.122-4КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, має містити серед іншого суть правопорушення, тобто викладення тих обставин, дій та бездіяльності, що на думку особи, що складає протокол, утворює склад адміністративного правопорушення. При розгляді за ст. 124 КУАП це: керування, напрямок руху всіх учасників ДТП, зазначення номерів автомобілів, що є учасниками ДТП, самі дії/бездіяльність, що утворюють порушення ПДР. 
Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №675906 від 26.05.2026 року зазначено, що водій автомобіля «OPEL» номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався що це буде безпечно та скоїв зіткнення з транспортним засобом «RENAULT ARKANA» д.н.з. НОМЕР_2 , проте, в схемі місця ДТП - взагалі не зазначено другого учасника дорожньо-транспортної пригоди. 
Крім того, відповідно до рапорту поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Максима Масналенка, під час виїзду на місце події було виявлено транспортний засіб «RENAULT-ARKANA», державний номерний знак НОМЕР_2 , який мав пошкодження задньої правої частини кузова. У рапорті також зазначено, що після перегляду записів із камер відеоспостереження встановлено, що до моменту паркування зазначеного транспортного засобу такі пошкодження були відсутні. Водій автомобіля пояснив, що припаркував транспортний засіб увечері 29.04.2026, а вранці 30.04.2026, підійшовши до нього, виявив зазначені пошкодження.
Таким чином, зі змісту наведеного рапорту вбачається, що потерпілий безпосередньо не був очевидцем події та не бачив особу, яка могла здійснити наїзд на його транспортний засіб, а інших свідків вчинення зазначеного адміністративного правопорушення працівниками поліції встановлено та опитано не було.
Як вбачається з рапорту інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Сергія Юрченка від 25.05.2026, ним під час опрацювання матеріалів справи було встановлено, що на будинку за адресою: м. Дніпро, Шевченківський район, вул. 93-ї Холодноярської Бригади, буд. 3 наявна камера відеоспостереження. Після перегляду записів із зазначеної камер відеоспостереження останнім було встановлено що під час паркування заднім ходом транспортний засіб «OPEL» номерний знак НОМЕР_1 своєю лівою частиною скоїв зіткнення з правою частиною транспортного засобуRENAULT ARKANA, державний номерний знак НОМЕР_2 , проте жодних відеозаписів на підтвердження зазначеного, до матеріалів справи долучено не було. 
Сам по собі рапорт працівника поліції не є належним та самостійним доказом у розумінні статті 251КУпАП, оскільки є внутрішнім службовим документом, який фіксує повідомлення посадової особи про обставини виконання службових обов`язків та не підтверджує безпосередньо факт вчинення адміністративного правопорушення конкретною особою. Викладені у рапорті відомості підлягають перевірці та мають підтверджуватися іншими належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами.
Таким чином, матеріали справи не містять жодного належного, допустимого та достатнього доказу, який би беззаперечно підтверджував, що саме ОСОБА_1 вчинив інкриміновані йому адміністративні правопорушення. Наведені у справі матеріали ґрунтуються виключно на припущеннях та не утворюють сукупності доказів, яка б поза розумним сумнівом підтверджувала б вину особи.
Згідно з вимогами ст.256КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності правопорушника, який підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Статтею 254КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Натомість уповноваженою особою Департамента патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області вимоги КУпАП щодо складання та вручення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не дотримані, є істотними, такими, що порушують права та свободи людини, гарантовані Конституцією, а також законами України, та свідчать про його незаконність, матеріли справи не містять підтвердження про отримання ОСОБА_1 повідомлення №60660/41/19/03-2026 від 06.05.2026 та №4412/41/19/03-2026 від 20.05.2026 про його запрошення для складання матеріалу про адміністративне правопорушення за фактом ДТП від 29.04.2026.
Таким чином, долучені до матеріалів справи докази, у сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення та відсутністю інших належних та допустимих доказів, свідчать про недоведеність у судовому засіданні складу інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124,122-4КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст.62Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд вважає необхідним звернути увагу на правові висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України», де зазначено наступне:
«…Питання, яке Суд має вирішити, полягає у визначенні, чи було справедливим провадження у справі загалом, включаючи спосіб, у який були отримані докази. При цьому має бути оцінена відповідна "незаконність" і, якщо це стосується порушення іншого конвенційного права, має бути оцінений характер виявленого порушення (рішення "Хан проти Сполученого Королівства" і "Аллан проти Сполученого Королівства"). При цьому має бути врахована якість таких доказів і, зокрема те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності…».
Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Суддею зазначається, що факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», і таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Суд не має права самостійно змінювати кваліфікацію адміністративного правопорушення, інкримінованого особі та/або відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до вимог діючого законодавства докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.
Відповідно до ч.1 ст.17Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 , у зв`язку з її недоведеністю у встановленому діючому законом порядку, не може ґрунтуватись на припущеннях та в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124,122-4КУпАП, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст.122-4,124, 283, 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
На підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень передбачених ст.ст.124,122-4КУпАП, провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Шевченківського районного суду
міста Дніпра        А.В. Орчелота