Справа № 727/9558/23 
Провадження № 1-кп/727/52/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року        м. Чернівці
Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі :
головуючого судді     ОСОБА_1 
за участю :
секретаря     ОСОБА_2 
прокурора     ОСОБА_3 
потерпілого      ОСОБА_4 
представника потерпілого    ОСОБА_5 
захисника      ОСОБА_6 
обвинуваченого     ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №12023260000000283 від 07.04.2023 року відносно:
ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебувають на розгляді матеріали кримінального провадження №727/9558/23, зареєстрованого в ЄРДР №№12023260000000283 від 07.04.2023 року ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.
ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 355 КК України, а саме примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимозі виконати договір з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження та знищення їх майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб , при наступних обставинах: 
30.09.2011 року в м. Чернівці, Чернівецької області особа матеріали щодо якої виділені в окреме провадження уклав із потерпілим ОСОБА_4 договір позики, згідно умов якого особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження передав, а ОСОБА_4 , отримав у позику грошові кошти в сумі 2500 доларів США, які останній зобов?язався повернути протягом одного року. Проте, незважаючи на домовленості цивільно-правового характеру між особою матеріали щодо якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_4 , останній умов договору не виконав, у зв?язку з чим, у особи матеріали щодо якої виділені в окреме провадження виник умисел, спрямований на примушування ОСОБА_4 до виконання цивільно-правових зобов?язань, за попередньою змовою із ОСОБА_7 .
Надалі, зустрівшись із ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , діючи у змові із особою матеріали щодо якої виділені в окреме провадження , в черговий раз примушували ОСОБА_4 виконати цивільно-правове зобов?язання та повідомили, що після цього вони зможуть повернути йому ключі та свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також посвідчення водія, належне ОСОБА_4 . У ході зустрічі, ОСОБА_4 розуміючи реальність пред?явлених погроз, побоюючись за власне життя і здоров?я та за життя і здоров?я близьких родичів, а також за збереження свого майна та майна його батьків, за вказівкою ОСОБА_7 , в присутності особи матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, передав йому грошові кошти в сумі 2500 доларів США, внаслідок чого особа матеріали щодо якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_7 довели свій злочинний умисел до кінця.
31 жовтня 2025р. між обвинуваченим ОСОБА_7  та потерпілим ОСОБА_4  укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.471, 473 КПК України.
Згідно даної угоди про примирення, обвинувачений ОСОБА_7  та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 355 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме за ч. 2 ст. 355 КК України сторони домовились про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.
Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо затвердження угоди про примирення з підстав невідповідності узгодженого покарання положенням ст.69 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень визнав повністю, погодився з їх кваліфікацією, щиро каявся та підтвердив обставини викладені в угоді про примирення з потерпілим. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно, права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення розуміє і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно до угоди про примирення зобов`язання він в змозі реально. Просив затвердити зазначену угоду.
Захисник ОСОБА_6 підтримав думку обвинуваченого ОСОБА_7 і також просив затвердити угоду.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 не заперечував про затвердження угоди, він підтримує узгоджене покарання та вказану угоду у повному обсязі, розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також вказав, що укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування тиску, примусу, погроз або обіцянок.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного:
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
За п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути зазначене кримінальне провадження відповідно до положень ст. 474 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України визнав повністю, погодився з кваліфікацією, щиро розкаявся та просив затвердити угоду про примирення. Також обвинувачений підтвердив суду, що угоду він уклав добровільно, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання він в змозі.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7  цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження мирової угоди.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст.469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена у межах санкції ч.2 ст. 355 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. є такою, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7  кримінального правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином та не суперечать вимогам КК України. Судом встановлено, що сторонами погоджено можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, і застосуванням ст. 69 КК.України
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
За таких обставин, суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правових зобов?язань, тобто вимозі виконати договір з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження та знищення їх майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При дослідженні документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7  встановлено, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7  суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім того в судовому засіданні потерпілий ствердив, що обвинувачений примирився з ним та відшкодував спричинену шкоду. Вказану обставину суд, також, визнає обставиною, що пом"якшує покарання ОСОБА_7 .
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи, що обвинувачений та потерпілий досягли угоди про примирення, при цьому ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних обставин, між ним та потерпілим була досягнута домовленість про призначення йому покарання за ч.2 ст.355 КК України та призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.
Питання доля речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12023260000000283  від 07.04.2023, укладену 31 жовтня 2025 року.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.355 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та потерпілому.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ст.476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом. 

Суддя          ОСОБА_1