Копія:  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2026 року Справа № 608/2246/25
Номер провадження2-а/608/33/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :
головуючої судді Запорожець Л. М. 
за участю секретаря судового засідання  Маришевої Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1771 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 - 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 22.11.2024 року та закриття провадження у справі,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1771 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 - 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 22.11.2024 року та закриття провадження у справі.
В позовній заяві позивач зазначив, що є заступником директора ТОВ “Едем-Ф”. Відповідно до його посадової інструкції на нього покладено наступні обов`язки: 1. Право підпису ряду документів. 2. Організовує роботу і ефективну взаємодію всіх структурних підрозділів, цехів та виробничих одиниць, підвищує рентабельність фірми. 3. Розробляє і погоджує з директором фірми плани. 4. Розвитку виробництва на рік; Бюджетування фірми (на квартал, рік). 5. Вирішує питання, що стосуються фінансово-економічної та виробничо-господарської діяльності фірми. 6. Доручає ведення окремих напрямків діяльності іншим посадовим особам - керівникам виробничих одиниць і філій підприємств, а також функціональних і виробничих підрозділів. 7. Контролює роботу всіх структурних підрозділів фірми. 8. Організовує поточну організаційно-виконавчу роботу всієї фірми. 9. Забезпечує виконання фірмою всіх зобов`язань перед постачальниками, замовниками і кредиторами, включаючи установи банку, а також господарських і трудових договорів. 10. Затверджує штатний розклад фірми, встановлює посадові оклади та надбавки щокварталу або в міру необхідності. 11. Очолює організацію роботи у фірмі по стимулюванню персоналу. 12. Забезпечує суворе дотримання режиму економії матеріальних, трудових і фінансових ресурсів. 13. Проводить роботи з удосконалення планування економічних і фінансових показників діяльності підприємства, по створенню й поліпшенню нормативів трудових витрат, витрачання товарно-матеріальних цінностей і використання виробничих потужностей. 14. Здійснює контроль за порядком обліку надходження і витрачання коштів, використанням матеріальних цінностей. 15. Забезпечує контроль за ходом дотримання фінансової дисципліни. 16. Контролює своєчасність подання звітності про результати економічної звітності про результат економічної діяльності в установленому порядку та терміни на розгляд директору. Згідно посадової інструкції позивач виконує покладені на нього обов`язки добросовісно, професійно та відповідально. Жодних зауважень, порушень чи інших претензій до роботи позивача у керівництва немає.
Постановою Кабінету міністрів України №45 (текст якої має гриф «Для службового користування» і тому недоступний у відкритому доступі) встановлюється, що бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють: в органах державної влади та місцевого самоврядування; в інших державних органах; на підприємствах, установах і організаціях, які отримали мобілізаційні завдання від Міністерства оборони. У 2024 році підприємство, на якому працює позивач отримало критичність, як підприємство, яке отримало мобілізаційне завдання від Міністерства оборони України та згідно вищезазначеної постанови бронювали військовозобов`язаних працівників, які працюють на даному підприємстві.
ТОВ “Едем - Ф” здійснює свою діяльність у відповідності до Конституції України та Законів України. Згідно вимог ЗУ “Про оборону України”, ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, ЗУ “Про військовий обов`язок і військову службу”, “Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів” затверджено ПКМ України від 30.12.2022 року №1487 інших законів та підзаконних актів. 
Жодних доказів щодо вчинення адміністративного правопорушення ТОВ “ЕДЕМ-Ф” передбачених ст. 16 ЗУ “Про оборону України”, ст. 21 ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, ст.1, ст. 3, ст. 38 ЗУ “Про військовий обов`язок і військову службу”, пункту 47 “Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів” затверджено ПКМ України від 30.12.2022 року №1487, яке полягало у порушенні вимог Постанови КМУ №45 від 04.02.2015 ( в редакції Постанови КМУ №12 від 11.01.2018, №1241 від 01.11.2024) , а саме п. 16 пп.4 та пп. 22, пп 1- 4 що передбачає зобов`язання підприємство в 5 -ти денний строк повідомити ТЦК та СП у яких перебуває на військовому обліку військовозобов`язані, про дату та підставу анулювання наданих посвідчень про відстрочку, анулювати посвідчення про відстрочку шляхом проставлення відмітки та підпису, відповідальної особи, а також відмітки в особових картках про зарахування військовозобов`язаних на спеціальний військовий облік, здати анульовані посвідчення про відстрочку до ТЦК та СП за місцем їх оформлення - 4 відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 не надано окрім зазначених обставин у постанові №1771 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП від 22.11.2024.
Як зазначається у постанові, працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 20 грудня 2024 року було доведено факт адміністративного правопорушення з боку підприємства, мотивуючи дане правопорушення тим, що заступник директора ТОВ “ЕДЕМ-Ф” ОСОБА_1 порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 04.02.2015 року, а саме п. 16 пп. 4 та пп. 9, п. 22 пп. 1-4 вищевказаної постанови, чим порушив вимоги ст. 16 Закону України “Про оборону України”, ст. 21 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, ст. 1, ст. 3, ст. 38 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, пункту 47 “Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року. Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 прийнято постанову №1771 від 22 листопада 2024 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач вважає вказану постанову незаконною та протиправною, адже дані обвинувачення є безпідставними, позивач виконує свої обов`язки згідно Конституції України та Законам України. До роботи щодо в 5-денний строк повідомити ІНФОРМАЦІЯ_2 , у яких перебувають на військовому обліку військовозобов`язані, про дату та підставу анулювання наданих посвідчень про відстрочку; анулювати посвідчення про відстрочку шляхом проставляння відмітки та підпису відповідальної особи, а також відмітки в особових картках про зарахування військовозобов`язаних на спеціальний військовий облік; здати анульовані посвідчення про відстрочку до РТЦК та СП за місцем їх оформлення, ОСОБА_1 відношення немає, оскільки це не входить в його посадові обов`язки. Директором ТОВ “ЕДЕМ - Ф” ведення військового обліку на ОСОБА_1 не покладалося, окрім того, що дані обов`язки виконує інша особа. Яким чином відповідач визначив сторону у справі та правопорушника ОСОБА_1 , позивачу не відомо.
Зважаючи на наведене у постанові обвинувачення, позивач мав намір скористатися правничою допомогою та при розгляді протоколу доводити свою невинуватість у правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до наданої на адвокатський запит відповіді, ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що 22.11.2024 року на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, в його присутності; про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений особисто під час складання протоколу; постанова №1771 по справі про адміністративне правопорушення надіслана правопорушнику засобами поштового зв`язку “Укрпошта” простим листом 23.11.2024 року на адресу: АДРЕСА_1 . Копії протоколу відповідач на адвокатський запит не надав; при цьому із самої відповіді вбачається, що на позивача складався протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, тоді як притягнуто позивача оскаржуваною постановою №1771 від 22.11.2024 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення у його присутності не складався, про час, дату та місце розгляду справи йому не повідомляли, повістки про виклик на розгляд справи не вручали. Жодним іншим чином позивача не було повідомлено про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивач був позбавлений права надавати пояснення щодо обвинувачення, надавати докази письмові та усні щодо своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скористатися правничою допомогою, заявляти клопотання тощо.
Також, як убачається з постанови №1771 від 22.11.2024 року, факт доведення адміністративного правопорушення з боку підприємства відбувся 20 грудня 2024 року, тобто вже після дати винесення самої постанови.
Частина 1 статті 61 Конституції України зазначає: "Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення".
Про те, що його визнано винним у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позивач дізнався 16 вересня 2025 року, отримавши копію постанови про відкриття виконавчого провадження шляхом поштового відправлення №4870200161458. Реквізити відправлення: відправник - Борщівський відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі, одержувач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 . Отримавши поштове відправлення та постанову про відкриття провадження, позивач звернувся до Борщівського відділу державної виконавчої служби з метою з`ясування причини відкриття виконавчого провадження та ознайомлення з матеріалами. Того ж дня, 16 вересня 2025 року, позивач отримав копію постанови №1771 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 22.11.2024. З цього дня позивач дізнався про притягнення його до адміністративної відповідальності. Тому ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк на оскарження постанови, визнати протиправною та скасувати постанову №1771 від 22.11.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення, закрити провадження по справі та стягнути судові витрати зі сплати судового збору.
Позивач ОСОБА_1 та його представник Рубаняк Т.Р. в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві.
Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 - в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.
Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Судом встановлено, що 22 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 прийнято постанову №1771 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У постанові зазначено, що 20 грудня 2024 року офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 було доведено факт адміністративного правопорушення з боку підприємства, мотивуючи дане правопорушення тим, що заступник директора ТОВ “Едем-Ф” ОСОБА_1 порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 04.02.2015 року, а саме п. 16 пп. 4 та пп. 9, п. 22 пп. 1-4 вищевказаної постанови, чим порушив вимоги ст. 16 Закону України “Про оборону України”, ст. 21 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, ст. 1, ст. 3, ст. 38 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, пункту 47 “Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року.
Відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" серед обов`язків підприємств, установ і організацій щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації належить, зокрема, вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку.
Позивач ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначає, що ТОВ “Едем - Ф” здійснює свою діяльність у відповідності до Конституції України та Законів України. До роботи щодо ведення військового обліку та інформування в 5-денний строк ІНФОРМАЦІЯ_2 , у яких перебувають на військовому обліку військовозобов`язані, про дату та підставу анулювання наданих посвідчень про відстрочку; анулювання посвідчень про відстрочку шляхом проставляння відмітки та підпису відповідальної особи, а також відмітки в особових картках про зарахування військовозобов`язаних на спеціальний військовий облік; здачі анульованих посвідчень про відстрочку до РТЦК та СП за місцем їх оформлення, ОСОБА_1 відношення не має, оскільки це не входить в його посадові обов`язки. Директором ТОВ “Едем - Ф” ведення військового обліку на ОСОБА_1 не покладалося, окрім того, що дані обов`язки виконує інша особа, яка у відповідності до чинного законодавства здійснює даний напрям роботи.
Крім того, позивачу ОСОБА_1 копія протоколу про адміністративне правопорушення не вручалася, про час, дату та місце розгляду справи йому не повідомляли, повістки про виклик на розгляд не надходили. Жодним іншим чином позивача не було повідомлено про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивач був позбавлений права надавати пояснення щодо обвинувачення, надавати докази письмові та усні щодо своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скористатися правничою допомогою, заявляти клопотання тощо.
Суд також звертає увагу, що відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 на адвокатський запит протокол від 22.11.2024 року, на який посилається відповідач, складено за ознаками ч. 2 ст. 210 КУпАП, а не за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за якою позивача притягнуто оскаржуваною постановою №1771, при цьому в самій постанові зазначено про встановлення факту правопорушення 20 грудня 2024 року, тобто вже після дати її винесення (22.11.2024 року), що свідчить про недотримання відповідачем вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи до моменту прийняття постанови.
За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення, фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.
Позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечень самого факту вчинення правопорушення, отже ця обставина входить до предмету доказування.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З врахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ч. ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Всупереч вищевикладеному, вказані вимоги Закону при розгляді справи щодо позивача ОСОБА_1 дотримані не були. Так, у резолютивній частині постанови не зазначено про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 Кодексу.
Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
У санкціях статей (санкціях частин статей) КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Тобто, КУпАП чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розділ ХХ),якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділ IV цього кодексу для відповідного року.
Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, посадовою особою вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотримано; призначено штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що суперечить нормам чинного КУпАП.
В силу ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що постанова №1771 ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі про адміністративне правопорушення від 22 листопада 2024 року не відповідає вищевказаним вимогам закону, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовної заяви та направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, суд вважає, що необхідно визнати поважними причини пропуску позивачем строку на оскарження постанови та поновити строк на її оскарження, так як копію постанови позивач отримав 16 вересня 2025 року.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 27, 210-1, 242-246, 247, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов задоволити частково.
Поновити пропущений строк на оскарження постанови №1771 від 22.11.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 .
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №1771 від 22 листопада 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 , про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення штрафу в розмірі 34 000 гривень, а справу надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В задоволенні решти адміністративного позову - відмовити.
Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду черезЧортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: /підпис/
Згідно з оригіналом
Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2246/25.
Рішення набрало законної сили " " ________________ року. 

Суддя: Л. М. Запорожець 

Копію рішення видано " " ________________ року.

Секретар: