Справа № 420/12839/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за період з 12.09.2017 по 19.05.2023, за весь час затримки виплати, за період з 12.09.2017 по день фактичної виплати грошового забезпечення;
стягнути з НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за період з 12.09.2017 по 19.05.2023, за весь час затримки виплати, за період з 12.09.2017 по день фактичної виплати грошового забезпечення у загальній сумі 277084,78 гривень із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 12.09.2017 року по 30.08.2023 року (перебував на фінансовому забезпеченні у 297 комендатурі охорони та обслуговування. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №236 від 30.08.2023 року його було виключено зі списків особового складу частини, проте у день звільнення не було проведено виплату усіх належних видів грошового забезпечення. 26.03.2026 та 27.03.2026 297 комендатура охорони та обслуговування на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 №420/15729/24 та від 15.07.2024 №420/15724/24 виплатила на користь ОСОБА_1 доплату грошового забезпечення у загальній сумі 555474,28 гривень.
Вважаючи дії відповідача щодо порушення строків виплати належних видів грошового утримання протиправними, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Ухвалою суду від 11.05.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Від ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представником відповідача зазначено, що 297 комендатура охорони та обслуговування заперечує проти позову та вважає, що зазначений адміністративний позов є безпідставним, а викладені в ньому доводи підлягають відхиленню.
Представник відповідача вказує, що суми, сплачені позивачу у березні 2026 року, не є «нарахованими, але не виплаченими» доходами у розумінні Закону №2050-III. Ці суми є результатом судових рішень — перерахунку грошового забезпечення на підставі правового висновку про застосування прожиткового мінімуму відповідного року та виплати індексації-різниці. До ухвалення відповідних судових рішень зазначені суми взагалі не існували як «нараховані» зобов`язання відповідача, оскільки 297 комендатура охорони та обслуговування правомірно, у суворій відповідності до чинного на той час нормативного регулювання, нараховувала та виплачувала грошове забезпечення позивачу. Ані до набрання рішеннями законної сили, ані після — не виникало ситуації, яку можна кваліфікувати як «затримку виплати нарахованих доходів» у тому сенсі, який вкладає у це поняття Закон №2050-III. Компенсація за цим законом розрахована на захист від ситуацій, коли роботодавець нарахував, але не виплатив заробітну плату. У даній справі мова йде про кардинально іншу ситуацію — про спір щодо самого обсягу зобов`язань, що вирішувався у судовому порядку.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.
ОСОБА_1 проходив вiйськову службу та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.08.2023 року № 236 підполковника ОСОБА_2 , старшого інженера інженерно-авіаційної служби логістики військової частини НОМЕР_3 , призначеного наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 18 серпня 2023 року № 1072 слухачем штатним інституту авіації протиповітряної оборони Національного університету оборони України, вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби м. Київ, та з 30 серпня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року по справі № 420/15724/24, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 року, зокрема зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування здійснити ОСОБА_1 з 30.01.2020 по 19.05.2023 перерахунок грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-IX, «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX, на відповідний тарифний коефіцієнт, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду відповідачем позивачу 26.03.2026 року виплачено 297052,77 грн.
При цьому, з розрахунку на виплату перерахунку грошового забезпечення, за рішеннями суду, у справі: №420/15724/24 ОСОБА_1 від 24.03.2026 року № 83 вбачається, що позивачу було нараховано на виконання зазначеного рішення суду 301576,42 грн та утримано 4523,65 грн військового збору.
Як вбачається з довідки-перерахунку №2709/174/29/2/2 від 03.01.2026 року грошового забезпечення колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 року по 19.05.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/15724/24 від 15.07.2024 року, донарахована сума грошового забезпечення 301576,42 грн позивача утворилась внаслідок перерахунку щомісячних видів грошового забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 року по справі № 420/15729/24, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2025 року, зокрема зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати i виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення розміром 3 862,75 грн щомісячно, за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду відповідачем позивачу 28.03.2026 року виплачено 250980,73 грн.
При цьому, з розрахунку на виплату перерахунку грошового забезпечення, за рішеннями суду, у справі: №420/15729/24 ОСОБА_1 від 25.03.2026 року № 94 вбачається, що позивачу було нараховано на виконання зазначеного рішення суду 254802,77 грн та утримано 3822,04 грн військового збору.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно із статтею 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно статті 3 Закону України від 19.10.2000 за № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон - №2050-ІІІ) сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Стаття 4 Закону № 2050-ІІІ визначає, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Із норм Закону № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року за №159 випливає, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:
1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;
2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);
3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);
4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;
5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Відповідна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №810/1092/17, від 13.01.2020 у справі №803/203/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 15.10.2020 у справі №240/11439/19 та від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог щодо компенсації втрати частини доходу, та що бездіяльність відповідача щодо невиплати такої компенсації є протиправною, відповідно, належать до задоволення позовні вимоги позивача шляхом:
- визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення;
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року у справі №420/15724/24 у сумі 297052,77 грн та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі №420/15729/24 у сумі 250980,73 грн.
Суд вважає, що такий спосіб захисту порушених прав позивача є належним та достатнім.
Щодо вимоги здійснити нарахування та виплату належних позивачу сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).
Згідно з пунктом 1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Аналіз наведених вище норм Порядку № 44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, з урахуванням наведеного правового регулювання та фактичних обставин справи, суд вважає, що нарахування та виплата спірних сум компенсації втрати частини доходів має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням вимог ч.2 ст. 9 КАС України шляхом: визнання протиправною бездіяльності 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 року у справі №420/18096/25 у сумі 130018,91 грн.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року у справі №420/15724/24 у сумі 297052,77 грн та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі №420/15729/24 у сумі 250980,73 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідач: НОМЕР_1 комендатура охорони та обслуговування Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя П.П. Марин