Справа № 161/11427/26 
Номер провадження: 3/161/3016/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Луцьк         07 липня 2026 року 

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь О.М., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
-за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
27 травня 2026 року з УПП у Волинській області до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 671309 від 21 травня 2026 року вбачається, що 20 травня 2026 року о 23:53 в м. Луцьку, по пр-ту. Молоді, 17А, ОСОБА_1 керував тз Mercedes-Benz CLK 270 CDI днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 7510 ARLM 0342 та проведення такого огляду у мед закладі відмовився.
Дії ОСОБА_1 , працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Смілий А.С. вину не визнали подали письмове клопотання про закриття провадження у справі з наступних підстав:
«Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 671309, складеного інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області капітаном поліції Гапонюк В.М., ОСОБА_1 , 20 травня 2026 року о 23 годині 53 хвилин по проспекту Молоді, 17А у місті Луцьку керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоналізатора Drager 7510 ARLM 0342 та проведення такого огляду у мед закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху У країни.
Свою вину у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнає, оскільки працівники патрульної поліції відповідно до вимог чинного законодавства України автомобіль під його керуванням за порушення правил дорожнього руху не зупиняли, будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у нього не було і від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.
Так, відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Тобто, в контексті статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець не наділяє поліцейського ані правом, ані обов`язком щодо здійснення роботи по проведенню профілактичних заходів з особами, які перебувають у салоні припаркованого автомобіля.
З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції у даному випадку не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», автомобіль під керуванням ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції не зупинявся, а усі їх дії і вимоги щодо проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння у той момент коли автомобіль перебував на стоянці і ОСОБА_1 не здійснював керування ним, є незаконними і відповідно доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Пременко проти України», всі наступні отримані докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення щодо його нібито протиправних дій є недопустимими.
Крім цього, порядок проходження водієм медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції визначено статтею 266 КУпАП.
Зокрема, визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Також, відповідно до пунктів 2-4, 6-7 розділу І. «Загальні положення» Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09 листопада 2015 року спільним наказом МВСУ та МОЗУ № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
У даному випадку 20 травня 2026 року о 23 годині 53 хвилини будь-якої із визначених Інструкцією... ознаки щодо алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 на момент спілкування з працівниками поліції не було і відповідно підстав для проходження огляду на стан сп`яніння також, що підтверджується долученим відеозаписами з нагрудних камер 475666 та 477874.
Зокрема, як вбачається з відеозаписів з 23 годині 56 хв.07 сек. дослівно:
Капітан поліції ОСОБА_3 : - вживали сьогодні?
ОСОБА_1 :- ні.
Капітан поліції Гапонюк В.М.: - огляд готові пройти?
ОСОБА_1 :- так, готовий. Та не вживав я.
Капітан поліції Гапонюк В.М.: - я просто чую запах від Вас.
ОСОБА_1 :- Ну тіпа, в мене дівчина пила.
Капітан поліції ОСОБА_3 : - Ну можливо від дівчини. Може бути я не спорю, але є запах алкоголю. Я розумію, що Ви додому приїхали. Є запах алкоголю. Я з ОСОБА_4 дівчиною не спілкувався, я спілкуюсь з Вами, хіба може з машини.
ОСОБА_5 : - Може бути, що з машини.
Окрім цього, на відеозаписах з нагрудних камер о 00 год. 07 хв. 29 сек. зафіксовано, що працівник поліції визнає наявність запаху алкоголю у ОСОБА_6 , дівчини, що була разом із ОСОБА_1 і забороняє їй керувати автомобілем.
Отже вимога капітана поліції ОСОБА_3 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була безпідставною, оскільки запаху алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 не було, а інші дві, зазначені у протоколі, підстави для проходження огляду є також надуманими, що підтверджується наявними відеозаписами.
Цими ж відеозаписами підтверджується те, що ОСОБА_1 на початку спілкування з працівниками поліції готовий був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і його проходив (з 23 год 56 хв. 50 сек. до 23 год. 57 хв. 25 сек., відеозапису).
Проте, у подальшому ОСОБА_1 , після спроби застосування працівниками поліції до нього сили, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці і готовий був пройти його у медичному закладі. Однак ця вимога була проігнорована працівниками поліції.
Зокрема, вперше ОСОБА_1 висловив бажання і згоду пройти такий огляд у медзакладі о 00 год. 05 хв. 18 сек. і це зафіксовано відеозаписами з нагрудних камер.
Також після затримання під час доставлення ОСОБА_1 до Луцького міського управління поліції в автомобілі останній о 00 год. 18 хв.16 сек. заявив працівникам поліції, що він не згідний, він не п`яний і огляд буде проходити.
О 00 год. 35 хв. 10 сек. ОСОБА_1 працівникам поліції повторно пояснив, що він відмовився проходити огляд на місці і згідний був їхати в мед заклад.
Більше цього, перебуваючи у приміщенні міського управління поліції, (проміжок часу з 00 год. 38 хв. 50 сек. по 00 год. 40 хв. 30 сек. відеозаписів з нагрудних камер) після того, як ОСОБА_1 пояснили, що він затриманій і має право на захист, він заявив, що він згідний на проходження огляду в медзакладі. Після чого працівниця поліції пояснила, що якщо він згідний, то працівники поліції відвезуть його на освідування. На що капітан поліції ОСОБА_3 сказав, що не повезуть, оскільки останній вже відмовився і є обмеженим у своїх правах, оскільки затриманий.
Отже, у судовому засіданні не здобуто жодних належних і допустимих доказів щодо протиправної і винної поведінки ОСОБА_1 та не доведено обставин, зазначених в протоколі.
У відповідності до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 463/1352/16-а (постанова КАС ВС від 08 липня 2020 року № 463/1352/16-а). »
Суд із такими твердженнями не погоджується та вважає їх необґрунтованими, далі по тезово:
Щодо твердження сторони захисту по тезово:
1.«Свою вину у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнає, оскільки працівники патрульної поліції відповідно до вимог чинного законодавства України автомобіль під його керуванням за порушення правил дорожнього руху не зупиняли, будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у нього не було і від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.
Тобто, в контексті статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець не наділяє поліцейського ані правом, ані обов`язком щодо здійснення роботи по проведенню профілактичних заходів з особами, які перебувають у салоні припаркованого автомобіля.
З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції у даному випадку не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», автомобіль під керуванням ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції не зупинявся, а усі їх дії і вимоги щодо проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння у той момент коли автомобіль перебував на стоянці і ОСОБА_1 не здійснював керування ним, є незаконними і відповідно доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Пременко проти України», всі наступні отримані докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення щодо його нібито протиправних дій є недопустимими.»
Суд із такими твердженнями сторони захисту не погоджується, оскільки відповідно до пролежень ст. 130 КУпАП не має значення причина зупинки чи не зупинки працівниками поліції тз особи, яка підозрюється у вчинення вказаного адміністративного правопорушення.
Так положення ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 ПДР), а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР)
Отже при складенні протоколу та його розгляді в суді слід встановити виключно дві обставини, 1) це факт керування транспортним засобом та 2 ) факт перебування у стані алкогольного сп`яніння шляхом проведення відповідних тестів, або факт відмови від проходження таких тестів особою, яка таким тз керувала.
У даній справі факт керування тз саме ОСОБА_1 чітко зафіксовано на відеозаписі IMG_4942 де видно, що працівники поліції рухаються за тз з якого (з місця водія) після зупинки виходить ОСОБА_1 .
Крім того факт керування не заперечувався і самим ОСОБА_1 на початку відеозапису export-ziog4 де у період часу з 00:00:20 видно, що з за керма тз вийшов ОСОБА_1 , та на запитання працівника поліції, «куди їдете в коменданську годину» відповів «та вже приїхали», що в сукупності і відеозаписом IMG_4942 підтверджує факт керування тз саме ОСОБА_1 .

2.Вимога капітана поліції ОСОБА_3 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була безпідставною, оскільки запаху алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 не було, а інші дві, зазначені у протоколі, підстави для проходження огляду є також надуманими, що підтверджується наявними відеозаписами.
Цими ж відеозаписами підтверджується те, що ОСОБА_1 на початку спілкування з працівниками поліції готовий був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і його проходив (з 23 год 56 хв. 50 сек. до 23 год. 57 хв. 25 сек., відеозапису).
Проте, у подальшому ОСОБА_1 , після спроби застосування працівниками поліції до нього сили, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці і готовий був пройти його у медичному закладі. Однак ця вимога була проігнорована працівниками поліції.
В першу чергу суд зазначає, що відповідно до п. 2 р. І, п. 1 р. ІІ, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09 листопада 2015 року спільним наказом МВСУ та МОЗУ № 1452/735 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Жоден пункт інструкції не зобов`язує працівника поліції оголошувати, які ознаки сп`яніння в особи було виявлено, а наявність таких ознак працівник поліції визначає на власний розсуд, однак вказує про наявність таких ознак у протоколі 
В контексті вказаного та відсутності, зі слів сторони захисту, запаху алкоголю від ОСОБА_1 то суд зазначає, що оскільки у працівника поліції виникла підозра до водія ОСОБА_1 щодо його алкогольного сп`яніння то сам по собі такий факт і був підставою для пропозиції проходження відповідного огляду тобто, оскільки працівник поліції відчув запах алкоголю з тз при спілкуванні із ОСОБА_1 попередньо встановивши факт керування ним тз то така обставина і стала підставою для пропозиції саме ОСОБА_1 , як водію, пройти відповідний огляд, а отже працівник поліції діяв в межах встановлених Інструкцією.
Щодо тверджень сторони захисту, що ОСОБА_1 , на початку спілкування з працівниками поліції готовий був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і його проходив (з 23 год 56 хв. 50 сек. до 23 год. 57 хв. 25 сек., відеозапису) суд зазначає, що дійсно у цей період часу ОСОБА_1 робились спроби пройти відповідний огляд на алкотестері проте суд не може залишити поза увагою, що такий огляд ОСОБА_1 свідомо проходив в порушення порядку такого огляду, а фактично ухилився від його проходження такий висновок суд робить з підстав зафіксованих на наступних періодах відеозапису export-ziog4.
Так на періоді часу відеозапису з 00:04:24 по 00:04:26 видно, що надаючи ОСОБА_1 газоаналізатор перед початком продуву працівник поліції чітко вказує «до щелчка», що означає, що ОСОБА_1 повинен був здійснювати задув у прилад поки не почує характерний звук.
Далі коли після першої спроби продуву тест не відбувся ОСОБА_1 перед початком повторної спроби працівником поліції вказано здійснювати такий продув безперервно, період відео з 00:04:33 – 00:04:35.
Далі коли після другої спроби продуву тест не відбувся ОСОБА_1 перед початком повторної спроби працівником поліції вказано здійснювати такий продув безперервно секунд 10, період відео з 00:04:35 – 00:04:39. 
Далі коли після третьої спроби продуву тест не відбувся ОСОБА_1 перед початком повторної спроби працівником поліції ОСОБА_1 зроблено зауваження, щодо того, що він такий продув здійснює поза трубкою газоаналізатора, період відео з 00:04:45 – 00:04:51, після чого на періоді часу з 00:04:55 по 00:05:10 ОСОБА_1 взагалі відмовився проходити огляд і почав залишати місце спілкування із працівниками поліції.
Щодо твердження сторони захисту, що у подальшому ОСОБА_1 , після спроби застосування працівниками поліції до нього сили, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці і готовий був пройти його у медичному закладі, однак ця вимога була проігнорована працівниками поліції, суд зазначає, що такі твердження є необґрунтованими, оскільки нормами КУпАП не визначено можливості багаторазових бажань чи відмов, щодо проходження чи не проходження відповідного огляду, а відповідальність настає, після першої відмови від такого проходження зафіксованої на відеозапис, або підтвердженої двома свідками у разу неможливості застосувати відеозапис.
Іншими словами, якщо особа відмовилась від проходження відповідного огляду, на місці зупинки тз чи у медичному закладі чи одночасно і на місці зупинки і у медичному закладі то поліцейський зобов`язаний скласти відповідний протокол.
Як встановлено судом у період часу відеозапису export-ziog4 з 00:29:00 по 00:30:20 ОСОБА_1 прямуючи із працівниками поліції у медичний заклад для проходження відповідного огляду у чіткій формі відмовився від його подальшого проходження, далі ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки такої відмови проте це не змінило його позиції, враховуючи що працівник поліції через таку відмову склав протокол за порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР відповідальність за що передбачена ст. 130 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, заслухавши сторону захисту, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 671309 від 21 травня 2026 року;
протоколом про адміністративне затримання серії АА № 098019 від 21 травня 2026 року;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
направленнями на огляд водія тз з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
рапортом;
копією постанови серії ЕНА № 7230630 від 21 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП;
відеозаписом з місця події.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд встановив, що ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України 21 травня 2026 року від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився під безперервний відеозапис.
Аналізуючи досліджені докази у сукупності у суду немає об`єктивних сумнівів у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд, дослідивши обставини справи в їх сукупності, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Визначаючи вид адміністративного стягнення суд застосовує санкцію в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, приймаючи до уваги дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 283, 284, 287 КУпАП, на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП,-.
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з  ОСОБА_1  підлягає стягненню подвійний розмір штрафу в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області     О.М. Гринь