ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року | справа № 380/4044/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) з вимогами:
- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, які полягають у виплаті громадянину України ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_4 (яка була структурним, відокремленим підрозділом військової частини НОМЕР_1 та станом на день звернення до суду із цим позовом по суті припинила своє існування) заборгованості по грошовому забезпеченню та виплатити мені додаткову грошову винагороду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні та у подальшому - у відпустці для лікування після отриманої травми, яка пов`язана з захистом Батьківщини (Довідка про обставини травми від 18.09.2024 року № 736) та яка згідно з висновками ВЛК відноситься до тяжких;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити громадянину України ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_4 (яка була структурним, відокремленим підрозділом військової частини НОМЕР_1 та станом на день звернення до суду із цим позовом по суті припинила своє існування) заборгованості по грошовому забезпеченню та виплатити Позивачу додаткову грошову винагороду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні та у подальшому - у відпустці для лікування після отриманої травми, яка пов`язана з захистом Батьківщини (Довідка про обставини травми від 18.09.2024 року № 736) та яка згідно з висновками ВЛК відноситься до тяжких, з розрахунку 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок пропорційно в розрахунку на місяць за період з 11 серпня 2024 року по 14 грудня 2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 з 05.07.2024 (наказ № 279 від 05.07.2024) та 09.08.2024 під час виконання бойового завдання отримав тяжке поранення, що підтверджується довідкою про обставини травми від 18.09.2024 №736 та висновками ВЛК № 2240/1 від 20.08.2024, № 8122 від 19.09.2024, № 8999 від 17.10.2024 і № 9878 від 14.11.2024. Після поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування, однак додаткова винагорода за цей період йому не була виплачена. Позивач вказує, що звертався з рапортами від 06.01.2025 та 10.12.2025 про виплату заборгованості, а листом військової частини НОМЕР_4 від 20.01.2025 №836/328 його було повідомлено про проведення виплати до кінця лютого 2025 року. Водночас наказом № 15 від 13.01.2025 виплату грошового забезпечення було призупинено, а наказом військової частини НОМЕР_1 №299 від 16.10.2025 – поновлено. Незважаючи на це, листами військової частини НОМЕР_1 вих. № 692/31372 від 24.12.2025 та № 692/31952 від 29.12.2025, отриманими 17.01.2026, у задоволенні рапорту було відмовлено. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки після поновлення на службі він мав право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 та наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, а тому просить визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати здійснити відповідні виплати.
Ухвалою суду від 12.03.2026 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.
Ухвалою суду від 27.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Ухвалою суду від 13.05.2026 витребувано у відповідачів додаткові докази.
20.05.2026 за вх.№ 42803 від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.
Ухвалою суду від 26.05.2026 продовжено строк розгляду справи на шістдесят днів.
05.06.2026 за вх.№48552 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що після спливу чотиримісячного строку безперервного лікування (11.12.2024) позивач не надав висновку ВЛК про потребу у тривалому лікуванні, у зв`язку з чим були відсутні правові підстави для виплати додаткової винагороди за період з 12.12.2024 по 14.12.2024. Крім того, відповідач вказує, що довідками ВЛК № 2240/1 від 20.08.2024 та № 8122 від 19.09.2024 поранення позивача визначено як таке, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, а не із захистом Батьківщини, що виключає право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за періоди відпусток для лікування з 21.08.2024 по 19.09.2024 та з 20.09.2024 по 20.10.2024. Водночас відповідач визнає, що за період з 21.10.2024 по 11.12.2024 у позивача були наявні підстави для нарахування додаткової винагороди, однак наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 13.01.2025 №15 виплату грошового забезпечення було призупинено у зв`язку з неприбуттям позивача після закінчення відпустки, а наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2025 №350 його виключено зі списків особового складу у зв`язку з переведенням до іншої військової частини. Також відповідач зазначає, що здійснення виплати за вказаний період можливе після надання позивачем актуальних банківських реквізитів, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. З огляду на викладене у відзиві, військова частина зазначає, що хоч у позивача були наявні усі підстави для нарахування йому додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць за перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням та у відпустці для лікування, пов`язаних із захистом Батьківщини за період 21.10.2024 по 11.12.2024, однак фізична відсутність чи відсутність реквізитів не дала змоги здійснювати виплати.
08.06.2026 за вх.№48894 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.
Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:
ОСОБА_1 проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_4 (яка була структурним, відокремленим підрозділом військової частини НОМЕР_1 та станом на день звернення до суду із цим позовом по суті припинила своє існування) з 05.07.2024, на посаді стрільця помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти, призначений на посаду Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 279 від 05.07.2024.
09.08.2024 позивач під час перебування підрозділу поблизу населеного пункту Білогорівка, Луганської області, внаслідок потрапляння підрозділу під скид з квадрокоптеру невідомого вибухового пристрою з боку підрозділів збройних сил російської федерації, при виконанні бойового завдання отримав поранення, а саме – «вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин ділянки лівого колінного суглоба з дірчастим переломом зовнішнього над виростка стегнової кістки та наявними сторонніми тілами (осколками), що підтверджується довідкою про обставини травми від 18.09.2024 № 736.
Після отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах: з 11.08.2024 по 14.08.2024 – у КПН «МКЛ№6» ДМР (м. Дніпро, вул. Батумська, 13), що підтверджується випискою № 1361426 із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення № 1 від 14.08.2024; з 15.08.2024 по 21.08.2024 – у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 11502 від 21.08.2024.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2240/1 від 20.08.2024, виданої Військово-медичним клінічним центром Західного регіону, позивачу проведено медичний огляд ВЛК хірургічного профілю ВМКЦ Західного регіону 20.08.2024. Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після операції (07.08.2024) первинної хірургічної обробки ран з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення (07.08.2024) м`яких тканин ділянки лівого колінного суглоба з дірчастим переломом зовнішнього надвиростка стегнової кістки та наявними сторонніми тілами (осколками) з незміцнілими рубцями та тимчасовим порушенням функції лівої нижньої кінцівки. (S72/43). Поранення, так, пов`язане з проходження військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб – потребує відпустки для лікування після поранення на тридцять календарних днів.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №349 від 21.08.2024, позивач вважається таким, що під час лікування за висновком ВЛК отримав відпустку строком на 30 діб до м. Львів, з 21.08.2024 по 19.09.2024.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №8122 від 19.09.2024, виданої Військово-медичним клінічним центром Західного регіону, позивачу проведено медичний огляд ВЛК хірургічного профілю ВМКЦ Західного регіону 19.09.2024. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): наслідки вогнепального осколкового поранення (07.08.2024) лівого колінного суглоба у вигляді зміцнілого рубці після хірургічних обробок з наявністю металевого осколка, консолідуючого дирчатого перелому зовнішнього виростка лівої стегнової кістки, нестійкої контрактури лівого колінного суглоба з тимчасовим порушенням функції кінцівки. Т93.1. Поранення, так, пов`язане з проходження військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб – потребує відпустки для лікування після поранення на тридцять календарних днів.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №395 від 20.09.2024, позивач вважається таким, що під час лікування за висновком ВЛК отримав відпустку строком на 30 діб до м. Львів з 20.09.2024 по 20.10.2024.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №8999 від 17.10.2024, виданої Військово-медичним клінічним центром Західного регіону, позивачу проведено медичний огляд ВЛК хірургічного профілю ВМКЦ Західного регіону 17.10.2024. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): наслідки вогнепального осколкового поранення (07.08.2024) лівого колінного суглоба у вигляді зміцнілого рубця після хірургічних обробок з наявністю металевого осколка, консоліючого дирчатого перелому зовнішнього виростка лівої стегнової кістки, нестійкої контрактури лівого колінного суглоба з тимчасовим порушенням функції кінцівки. Т91.1. Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб – потребує відпустки для лікування після поранення на тридцять календарних днів.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №429 від 18.10.2024, позивач вважається таким, що під час лікування за висновком ВЛК отримав відпустку строком на 30 діб до м. Львів, з 18.10.2024 по 16.11.2024.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №9878 від 14.11.2024, виданої Військово-медичним клінічним центром Західного регіону, позивачу проведено медичний огляд ВЛК хірургічного профілю ВМКЦ Західного регіону 14.11.2024. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): наслідки вогнепального осколкового поранення м`яких тканин лівого колінного суглоба, консолідованого дірчастого перелому зовнішнього виростка лівої стегнової кістки, наявності стороннього металевого осколка з тимчасовим порушенням функції лівої нижньої кінцівки (Т93.2). Поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб – потребує відпустки для лікування після поранення на тридцять календарних днів.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №459 від 15.11.2024, позивач вважається таким, що під час лікування за висновком ВЛК отримав відпустку строком на 30 діб до м. Львів з 15.11.2024 по 14.12.2024.
06.01.2025 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_4 із рапортом, в якому просив здійснити перерахунок та виплату додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000,00 грн відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2026 та наказу МОУ від 07.06.2018 №260.
Відповідно до копії наказу командира військової частини НОМЕР_5 (з адміністративно-господарської діяльності) №66 від 13.01.2025 «Про призначення службового розслідування за фактом неприбуття з відпустки за станом здоров`я до військової частини НОМЕР_4 військовослужбовця солдата ОСОБА_1 » наказано провести службове розслідування за фактом не повернення позивача з відпустки за станом здоров`я.
Згідно із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №15 від 13.01.2025 позивачу призупинено виплату грошового забезпечення з 13.01.2025.
Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 позивач з 11.10.2025 несвоєчасно прибув після відпустки за сімейними обставинами у військову частину НОМЕР_6 АДРЕСА_3 , поновлено позивачу виплату грошового забезпечення та відряджено до військової частини НОМЕР_7 з 11.10.2025.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №350 від 06.12.2025 позивача з 06.12.2025 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
12.12.2025 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_4 із рапортом, в якому просив виплатити заборгованість по грошовому забезпеченню у зв`язку з перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після отриманої травми, яка пов`язана з захистом Батьківщини.
19.12.2025 представник позивача направила командиру військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит № К25-12-18/2 від 18.12.2025 від імені та в інтересах ОСОБА_1 в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо результатів розгляду рапорта ОСОБА_1 від 10.12.2025 про виплату заборгованості по грошовому забезпеченню та виплати додаткової грошової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні та у подальшому - у відпустці для лікування після отриманої травми, яка пов`язана з захистом Батьківщини. 
17.01.2026 на адресу електронної пошти адвоката Катрич Зоряни Марії Ігорівни надійшов лист відповідь військової частини НОМЕР_1 вих. № 692/31952 від 29.12.2025 на адвокатський запит, до якого був прикріплений лист-відповідь військової частини НОМЕР_1 вих. №692/31372 від 24.12.2025, з якої вбачається, що відповідач дійшов до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення рапорту Позивача від 10.12.2025.
Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
При вирішенні спору, суд виходить з такого.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон України № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до статті 1 частин 1-3 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону України № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі по тексту – Закон України № 2011-ХІІ), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони від 07.06.2018 №260 (надалі по тексту - Порядок 260).
Зазначений порядок виданий відповідно та на виконання норм Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Відповідно до вимог пункту 9 та пункту 15 Порядку 260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини.
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Грошове забезпечення не виплачується за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Крім того, пунктом 17 Порядку 260 зазначено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Судом встановлено, що позивач отримав поранення 09.08.2024, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18 вересня 2024 року, затвердженої наказом МОУ №402. З 11.08.2024 по 14.08.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «МКЛ» №6 «ДМР», без прибуття до місця служби після лікування. З 15.08.2024 по 21.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ Західного регіону. З 21.08.2024 по 19.09.2024 перебував у відпустці для лікування, з 20.09.2024 по 20.10.2024 перебував у відпустці для лікування, без прибуття до місця служби після такої (витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 20.09.2024 №395 додається). З 18.10.2024 по 16.11.2024 позивач перебував у відпустці для лікування, без прибуття до місця служби після такої. З 15.11.2024 по 14.12.2024 позивач перебував у відпустці для лікування, без прибуття до місця служби після такої (витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 15.11.2024 №459 додається).
Як вбачається із картки особового рахунку позивача, зокрема за період з серпня 2024 року по 11.12.2024 (в межах чотирьох місяців лікування) позивачу було нараховано та виплачено грошове забезпечення за вказаний період.
Разом з тим, представниками позивача до позовної заяви не було додано жодного доказу, що після чотирьох місяців безперервного перебуванні на лікуванні він проходив медичний огляд ВЛК на предмет потреби у тривалому лікуванні і такий висновок ВЛК подавався до військової частини НОМЕР_1 .
При цьому, представник позивача не наводить жодних правових обґрунтувань того, що виплата грошового забезпечення в даному випадку має здійснюватися і без такого висновку ВЛК про потребу у тривалому лікуванні.
Відповідно до пункту 6.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008№ 402 для вирішення питання потреби у тривалому лікуванні військовослужбовець направляється на медичний огляд начальником (керівником) відділення або профільним головним (провідним) фахівцем закладу охорони здоров`я (установи), у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється відповідної посадової особи. Тобто, направлення для медичного огляду здійснюється лікувальним закладом шляхом запису у медичній книжці хворого. Слід зазначити, що військовослужбовець, який тривалий час перебуває на лікуванні, вправі звернутися до медичного персоналу лікувального закладу з проханням скерувати його для проведення будь-якого медичного огляду.
В даному випадку, виплата грошового забезпечення була призупинена із 12.12.2024 з причини відсутності висновку ВЛК про потребу у тривалому лікуванні, однак, позивачем не вчинено жодних дій для забезпечення проходження ним відповідного медичного огляду та отримання висновку ВЛК для здійснення виплати грошового забезпечення. В свою чергу, військова частина не має повноважень вказувати лікувальному закладу які медичні огляди слід проводити стосовно осіб, які перебувають на лікуванні.
Суд зазначає, що призупинення виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні військовослужбовця позивача в лікарняних закладах є вимогою законодавства, отже посадові особи військової частини НОМЕР_1 зобов`язані діяти в межах цих вимог.
Відповідно до статті 10-1 пункту 11 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей": Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування.
Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
У пункті 6.13 Положення 402 визначено, що медичний огляд ВЛК з метою визначення потреби у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Постанова ВЛК про продовження тривалого лікування оформляється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає та направляється посадовій особі, яка видала направлення на медичний огляд.
У пункті 20.3. Положення 402 зазначено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: в) Потребує: тривалого лікування протягом _____ календарних днів (постанова приймається щодо військовослужбовців після проведення лікування (за необхідності хірургічного), стабілізації стану хворого та у разі прийняття рішення, що військовослужбовець потребує тривалого строку безперервного перебування в закладах охорони здоров`я (установах) на лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) в цілому чотирьох місяців підряд.
Враховуючи вимоги вищенаведених нормативних актів, підставою для продовження перебування на лікуванні та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні є рішення командира частини, яке приймається на підставі висновку ВЛК про потребу у тривалому лікуванні. У разі ненадходження до військової частини із медичного закладу або ВЛК висновку про необхідність подальшого лікування виплата грошового забезпечення, в тому числі додаткової винагороди, не здійснюється. У разі надходження таких документів до військової частини, приймається рішення про поновлення виплати грошового забезпечення та здійснюється донарахування грошового забезпечення та додаткової винагороди за весь час перебування військовослужбовця на лікуванні.
У зв`язку з ненадходженням до військової частини НОМЕР_1 висновку ВЛК про потребу у тривалому лікуванні позивача після завершення чотиримісячного безперервного строку перебування на лікуванні, позивачу припинено нарахування та виплату грошового забезпечення.
Такі дії військової частини НОМЕР_1 повністю відповідають встановленому порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям.
Суд зазначає, що оскільки відсутні будь-які протиправні дії з боку військової частини НОМЕР_1 , а тому підстави для задоволення позовних вимог в частині не виплати грошового забезпечення за період з 12.12.2024 по 14.12.2024 відсутні.
Щодо позовних вимог, які стосуються періоду з 21.08.2024 по 11.12.2024.
01.04.2022 до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, Міністром оборони України телеграмою від 25.03.2022 №248/1298 доведено до відома Першому заступнику, заступникам Міністра оборони України, Державному секретарю Міністерства оборони України, Головнокомандувачу Збройних Сил України, начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, командиру військової частини, голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачам видів (родів військ, сил) Збройних Сил України/керівникам структурних-підрозділів апарату Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, командирам (начальникам) військових частин, установ, вимогу про те, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 100000,00 грн або 30000,00 грн здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам військових частин (пункт 5). У період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмір 100000,00 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (пункт 8).
23.06.2022, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
За приписами пункту 7 Окремого доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також, включати військовослужбовців, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травма, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн за час цієї відпустки.
Підпунктом 9.4 пункту 9 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн не включати військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, та доповнено Порядок №260 новим розділом "XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".
Так, відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно із пунктом 11 Розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000,00 гривень за час цієї відпустки.
Пунктом 14 Розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Також, згідно пункту 15 Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується зокрема за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Тобто, на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також час перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
З аналізу норм постанови №168 слідує встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постановах Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 520/16191/23 та від 27.11.2024 у справі № 380/20587/23.
Спірним питанням в межах розгляду даної справи є наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168, за час перебування на лікуванні та у відпустці для лікування в період з 21.08.2024 по 11.12.2024, у зв`язку з отриманим 09.08.2024 поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Слід зазначити, що документально підтверджено, що 09.08.2024 під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Білогорівка Луганської області позивач отримав вогнепальне осколкове поранення лівого колінного суглоба, що підтверджується довідкою про обставини травми від 18.09.2024 №736.
У зв`язку з отриманим пораненням позивач перебував на стаціонарному лікуванні: з 11.08.2024 по 14.08.2024 у КПН «МКЛ №6» ДМР, що підтверджується випискою №1361426 від 14.08.2024; з 15.08.2024 по 21.08.2024 у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №11502 від 21.08.2024.
За результатами медичного огляду ВЛК позивачу у зв`язку з наслідками отриманого поранення неодноразово надавалися відпустки для лікування після поранення тривалістю 30 календарних днів, а саме:
з 21.08.2024 по 19.09.2024 — на підставі довідки ВЛК від 20.08.2024 №2240/1 та наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 21.08.2024 №349;
з 20.09.2024 по 20.10.2024 — на підставі довідки ВЛК від 19.09.2024 №8122 та наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 20.09.2024 №395;
з 18.10.2024 по 16.11.2024 — на підставі довідки ВЛК від 17.10.2024 №8999 та наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 18.10.2024 №429;
з 15.11.2024 по 14.12.2024 — на підставі довідки ВЛК від 14.11.2024 №9878 та наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 15.11.2024 №459.
При цьому у довідках ВЛК від 20.08.2024 №2240/1, від 19.09.2024 №8122 та поранення визначено як таке, що пов`язане з проходженням військової служби, тоді як у довідці ВЛК від 17.10.2024 та №8999 від 14.11.2024 №9878 зазначено, що поранення пов`язане із захистом Батьківщини.
Суд зауважує, що основним документом, який підтверджує зв`язок отриманого військовослужбовцем Збройних Сил України поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
Довідка про обставини травми датована 18.09.2024 №736 під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини.
Верховний Суд у постанові від 30.05.2025 у справі № 380/27432/23, вирішуючи подібний спір, зазначив, що підставою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), а умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.11.2024 у справі № 380/20587/23, від 27.08.2025 у справі № 280/7364/23 та інші.
Зважаючи на наведене, у позивача наявне право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім' ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000,00 грн за час лікування з 11.08.2024 по 21.08.2024, та перебування у відпустці для лікування в період з 22.08.2024 по 11.12.2024, у зв`язку з отриманим 09.08.2024 пораненням.
За встановлених судом обставин, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підглядають задоволенню.
Інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, судом не встановлено.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та інші судові витрати ним не понесені, розподіл судових витрат згідно ч. 1 ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в :
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні за період з 11.08.2024 по 21.08.2024, та перебування у відпустці для лікування в період з 22.08.2024 по 11.12.2024 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні за період за період з 11.08.2024 по 21.08.2024, та перебування у відпустці для лікування в період з 22.08.2024 по 11.12.2024 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна