Справа № 752/8668/26 
Провадження № 2/752/9810/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2026 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Ольшевської І.О., за участю секретаря Білас С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до  ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів, за яким просить змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.04.2016р. у справі №752/2170/16-ц, зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , з 1/2 частини на частину усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 
В обгрунтування позову зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.04.2016р. у справі №752/2170/16-ц з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент винесення вказаного рішення матеріальний стан позивача та сімейні обставини дозволяли сплачувати аліменти в такому розмірі. Однак на теперішній час обставини суттєво змінилися, що робить подальшу сплату аліментів у розмірі 50% від доходу позивача неможливою та такою, що порушує його права та законні інтереси інших осіб, які перебувають на його утриманні. Так, на його утриманні перебуває мати похилого віку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є непрацездатною за віком, потребує постійного стороннього догляду та фінансової підтримки для придбання ліків та забезпечення базових потреб.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 квітня 2026 року в даній цивільній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач направила до суду відзив на позовну заяву, за яким просить відмовити в задоволенні позову. Звертає увагу на те, що факт утримання особи на утриманні підтверджується або рішенням суду, або довідкою про факт перебувати особи на її утриманні, або висновком ЛКК про потребу в догляді. Відповідних 

документів позивачем до позовної заяви не надано. У матеріалах справи, як вказує відповідачка, відсутні будь-які докази того, що в позивача ОСОБА_1 наразі є зміни матеріального або сімейного стану. Окрім того, відповідачка зазначає, що спільна дитина сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дуже хворобливою дитиною, яка потребує постійного догляду та лікування. Саме з цієї підстави відповідач у 2016р. визнав суму стягнення аліментів у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. 
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості в їх сукупності, судом встановлено наступне.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.04.2016р. у справі №752/2170/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів позовні вимоги задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.02.2016 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. 
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, 

забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною першої статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Отже, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину в тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Позивач зазначає, що змінився його матеріальний стан (витратна частина), оскільки на його утриманні перебуває мати похилого віку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є, як він вказує, непрацездатною за віком, потребує постійного стороннього догляду на фінансової підтримки для придбання ліків та забезпечення базових потреб, на підтвердження чого надає копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .
Із вказаного посвідчення вбачається, що воно видано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5. 
Отже, на момент прийняття рішення Голосіївським районним судом міста Києва від 05.04.2016р. у справі №752/2170/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів його мати ОСОБА_3 була пенсіонеркою, тобто ця обставина не з`явилась після прийняття рішення про стягнення аліментів.
Окрім того, позивач не надає доказів того, що його мати потребує стороннього догляду і він доглядає за нею, а також фінансово підтримує, купуючи ліки та забезпечуючи базові потреби, про що він зазначає в позовній заяві. 
Також матеріали справи не містять доказів того, що в позивача змінився сімейний стан чи стан здоров`я, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
З урахуванням викладеного, суд підстав для задоволення позову не знаходить.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. 

Керуючись ст.ст. 5, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів залишити без задоволення. 
2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
3. Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
4. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ,  РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач:  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення суду складений та підписаний 31.08.2026р.

Суддя       Ірина ОЛЬШЕВСЬКА