Справа № 308/6761/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Сабо І.Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Бойко Богдан Богданович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Бойко Богдан Богданович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.11.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний запис № 62. Також, як зазначається в позовній заяві в шлюбі в подружжя народилась дитина – донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент розгляду справи є неповнолітньою. Зазначається, що причиною розпаду сім?ї стало те, що між позивачем та відповідачем зникла взаємоповага одне до одного і, як наслідок, у подружжя склалися неприязні стосунки. Кожен з подружжя живе окремим життям та за весь час розладу у відносинах одне з одним майже не спілкувались. Позивач з відповідачем не живуть подружнім життям, припинили ведення спільного господарства та побуту, матеріально одне одного не підтримують. Позивачка прийняла рішення про розірвання шлюбу давно, а тому термін на примирення просить не надавати. За глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивача, так і у відповідача , на ґрунті протилежних поглядів на сімейне життя і ведення господарства зникла взаємоповага. Позивачка вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя позивача і відповідача як подружжя, та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам. Шлюб позивача і відповідача носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім?я фактично розпалася, у зв?язку з чим виникла необхідність оформленні розлучення. Як зазначено в позовній заяві подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, а вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між позивачем і відповідачем в минулому не принесли жодних результатів.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2026 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві вимоги підтримує, просить розгляд провести без її участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову, розгляд справи провести без його участі та участі представника. 
Вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, 17.11.2005 року виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що було зроблено відповідний актовий запис №62, що підтверджується наявним у справі оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 17.11.2005 року.
До справи додано копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2 від 07.10.2009 року, про що було зроблено відповідний актовий запис №1262, та інші документи. 
Станом на день розгляду справи шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство позивач та відповідачка не ведуть.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.
У відповідності зі ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. 
Згідно ст.112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки.
Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 Сімейного кодексу України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 
Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідач визнав позовні вимоги. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем має формальний характер, фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство вони не ведуть, відтак суд дійшов висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. 
Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, зокрема, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 134, 141, 258, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Шлюб, укладений 17.11.2005 року виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що було зроблено відповідний актовий запис №62 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 665,60 грн. 
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 665,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Повний текст рішення складено 22.07.2026.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області      І.В.Логойда