ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року 
м. Київ
справа №640/32470/21
адміністративне провадження № К/990/29693/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Білак М.В., Радишевської О.Р.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зудінов Олег Олексійович, на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року (судді: Чаку Є.В., Коротких А.Ю., Сорочко Є.О.), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державної податкової служби України (далі - третя особа), з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 24 вересня 2021 року № 1380-О «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління нерухомого майна Департаменту інфраструктури Державної фіскальної служби України з 28 вересня 2021 року;
- стягнути з Державної фіскальної служби України середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 28 вересня 2021 року по день винесення судом рішення про поновлення на роботі;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 24 вересня 2021 року № 1380-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Зобов`язано Державну фіскальну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління нерухомого майна Департаменту інфраструктури Державної фіскальної служби України з 28 вересня 2021 року.
Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 вересня 2021 року по 21 вересня 2022 року у розмірі 138 446,34 грн.
05 жовтня 2022 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчі листи № 640/32470/21 на виконання рішення суду від 21 вересня 2022 року.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України в розмірі 30 000,00 грн.
11 жовтня 2023 року Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 640/32470/21 на виконання додаткового рішення суду від 11 жовтня 2023 року.
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про заміну боржника у виконавчих листах в порядку статті 379 КАС України, в якій, з урахуванням уточнень, просив:
-замінити боржника у виконавчих листах Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року № 640/32470/21 та у виконавчому листі Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року № 640/32470/21, а саме: Державну фіскальну службу України (ідентифікаційний код 39292197, місцезнаходження: Львівська пл., 8, м. Київ, 04053) на правонаступника Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 43005393, місцезнаходження: Львівська пл., 8, м. Київ, 04053).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про заміну відповідача на правонаступника задоволено. Замінено відповідача (боржника) у виконавчих листах Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2022 року (згідно з матеріалами справи від 05 жовтня 2022 року) №640/32470/21 та у виконавчому листі Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року № 640/32470/21, а саме: Державну фіскальну службу України (ідентифікаційний код 39292197, місцезнаходження: Львівська пл., 8, м. Київ, 04053) на Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 43005393, місцезнаходження: Львівська пл., 8, м. Київ, 04053).
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що Державна податкова служба України є правонаступником майна, прав та обов`язків Державної фіскальної служби України.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року скасовано ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постановлено нову, якою в задоволенні заяви про заміну боржника у виконавчих листах відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції зазначив, що предмет спору у цій справі не стосується публічно-владних функцій, переданих Державній податковій службі України, і на момент вирішення судом питання про заміну відповідача у справі до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не був унесений запис про припинення Державної фіскальної служби України, тож висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для заміни боржника у справі правонаступником є помилковими. 
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції від 11 червня 2025 року, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати це судові рішення та залишити в силі ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року.
Позиція скаржника мотивована тим, що у разі передачі функцій від одного державного органу до іншого новоутворений орган стає функціональним правонаступником не лише у сфері реалізації відповідних державних повноважень, а й у правовідносинах, пов`язаних із проходженням публічної служби. На думку скаржника, разом із функціями до такого органу переходять права та обов`язки роботодавця (суб`єкта призначення) щодо державних службовців, які ці функції здійснювали, оскільки реалізація державних функцій є нерозривно пов`язаною з діяльністю відповідних посадових осіб, а реорганізація органу сама по собі не припиняє їхньої публічної служби. Таким чином, саме Державна податкова служба України як орган, що перебрав на себе функції Державної фіскальної служби України, повинна нести обов`язок щодо виконання судових рішень у цій справі. 
Позиція інших учасників справи
Від Державної податкової служби України надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вона просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 липня 2025 року (судді: Загороднюк А.Г., Білак М.В., Радишевська О.Р.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зудінов Олег Олексійович, на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі №640/32470/21.
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2026 року (суддя: Загороднюк А.Г.) призначено справу до розгляду.
Джерела права й акти їхнього застосування
За правилами частини першої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Частиною четвертою статті 379 КАС України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. 
Позиція Верховного Суду
Питання правонаступництва органів публічного адміністрування неодноразово було предметом дослідження Верховного Суду. 
Так, у постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18 Верховний Суд зазначив, що положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуттям сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір.
Такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.
У зазначеній постанові Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно з яким:
- якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень;
- якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень (повне правонаступництво).
Отже, для встановлення факту публічного правонаступництва, в межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в цій справі, визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта - Державної фіскальної служби України або переходу його функцій (адміністративної компетенції), з яких виник спір, до Державної податкової служби України.
Питання переходу функцій Державної фіскальної служби України до Державної податкової служби України також уже було предметом дослідження Верховного Суду.
Так, у вже згаданій постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18, аналізуючи зміст постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р «Питання Державної податкової служби» Верховний Суд дійшов висновку, що вони свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво Державної податкової служби України, тобто про перехід до Державної податкової служби України функцій Державної фіскальної служби України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.
У цьому контексті Суд зазначає, що спір у цій справі виник у відносинах публічної служби, а виконавчі листи, щодо яких подана заява про заміну боржника, видані 05 жовтня 2022 року та 11 жовтня 2023 року Окружним адміністративним судом міста Києва та Київським окружним адміністративним судом про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також стягнення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи про звільнення.
Отже, спірні правовідносини стосуються проходження публічної служби та виконання судових рішень, ухвалених за результатами розгляду спору про звільнення.
Наведене свідчить, що обов`язки первісного боржника Державної фіскальної служби України не пов`язані із покладеними на нього владними управлінськими функціями у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій.
За таких обставин Державна податкова служба України може бути відповідачем у спорі, що розглядається, виключно у випадку фактичного вибуття Державної фіскальної служби України унаслідок припинення.
Водночас, суд апеляційної інстанції встановив, що на момент вирішення питання про заміну боржника запис про припинення Державної фіскальної служби України до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній.
З огляду на те, що зобов`язання, що випливають з рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року та додаткового рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року, не стосуються публічно-владних функцій, що були передані Державній податковій службі України, і на момент вирішення судами питання про заміну боржника до Єдиного державного реєстру не унесений запис про припинення Державної фіскальної служби України як боржника за вказаними рішеннями судів, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження є правильним.
Аналогічний підхід щодо підстав для заміни боржника у спорах, що виникли з відносин публічної служби, підтриманий у низці постанов Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 803/130/16, від 15 грудня 2022 року у справі № 826/8906/15, від 24 січня 2023 року у справі № 300/7605/21, від 31 січня 2023 року у справі № 380/4967/22, від 01 березня 2023 року у справі № 120/14457/21-а, від 26 жовтня 2023 року у справі № 240/3354/21, від 18 березня 2024 року у справі № 826/6799/15, від 14 березня 2024 року у справі № 440/12071/21, від 24 листопада 2025 року у справі № 640/37319/21, від 10 березня 2026 року у справі № 640/3877/20 та інших.
Підстав для відступу від зазначеного правового підходу Верховний Суд не вбачає. 
Зазначений підхід є усталеним у практиці Верховного Суду та послідовно застосовується під час вирішення спорів цієї категорії.
Доводи касаційної скарги щодо помилковості підходу Верховного Суду щодо підстав для заміни боржника у спорах, що виникли з відносин публічної служби, свідчать про власне тлумачення скаржником норм законодавства.
Власне незгода скаржника із правовим підходом Верховного Суду, викладеним у наведених постановах, не може бути підставою для відступу від усталеної, послідовної судової практики.
Отже, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року відсутні.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд уважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зудінов Олег Олексійович, залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі № 640/32470/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач судді | А.Г. Загороднюк М.В. Білак О.Р. Радишевська