ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2026 р. Справа№ 910/17887/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Андрієнка В.В.
суддів: Буравльова С.І. 
Шапрана В.В. 

секретар судового засідання - Король Д.А.
учасники справи:
від позивача : Федько Т.В.;
від відповідача : не з`явився. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2026 (Повний текст ухвали складено та підписано 25.02.2026)
у справі № 910/17887/23 (суддя Лиськов М.О.)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська фірма "ЛАВРИНОВИЧ І ПАРТНЕРИ"
до Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни
про стягнення 906 713,95 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17887/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2024 позов ТОВ "Адвокатська фірма "ЛАВРИНОВИЧ І ПАРТНЕРИ" задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача 733 718,56 грн. заборгованості та 11 005,78 грн. судового збору.
13.01.2025 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі №910/17887/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2024 видано накази.
23.02.2026 через систему "Електронний суд" до суду першої інстанції надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни.
Ухвалою суду від 24.02.2026 призначено подання приватного виконавця до розгляду в судовому засіданні на 25.02.2026.
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2026у справі №№910/17887/23 подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. задоволено: тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянку України боржника Мороз Р.О. до повного виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2024 у справі № 910/17887/23.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ФОП Мороз Р.О. (через систему «Електронний суд») звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2026 по справі № 910/17887/23 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки України - Мороз Р.О.
Аргументи скаржника зводяться до наступного:
- державним виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому, маючи змогу виконати зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин;
- приватний виконавець не надав необхідних і достатніх доказів, які б свідчили про те, що ФОП Мороз Р.О. мала можливість виконати свої зобов`язання, при цьому ухилялася від його виконання, а обмеження у праві виїзду за кордон надасть можливість стягнути суму боргових зобов`язань, що в даному випадку свідчить про те, що у суду не було достатніх підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України;
- надані приватним виконавцем матеріали подання містили фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, однак не містили доказів про вчинення Боржником саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього приватним виконавцем, у зв`язку з примусовим виконання рішення суду.
- державним виконавцем не було зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того, що саме обмеження Мороз Р.О. у виїзді за кордон, яким-небудь чином вплине на виконання боржником рішення суду і буде сприяти погашенню нею заборгованості.
Отже, на думку апелянта, матеріали справи не містять доказів ухилення боржника від сплати боргів, а відтак висновок суду про задоволення клопотання є необґрунтованим. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026, матеріали апеляційної скарги ФОП Мороз Р.О. по справі № 910/17887/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Андрієнко В.В., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 апеляційну скаргу у справі № 910/17887/23 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги десять днів з дня отримання копії ухвали.
11.03.2026 від відповідача надійшло клопотання про зупинення дії ухвали Господарського суду міста Києва від 25.02.2026 у справі № 910/17887/23 до моменту завершення розгляду апеляційної скарги.
До суду 13.03.2026 від ФОП Мороз Руслани Олександрівни надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 відкрито апеляційне провадження у справі 910/17887/23, призначено до розгляду на 08.04.2026, а також встановлено учасникам справи строк на подання відзивів.
25.03.2026 до суду від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
30.03.2026 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач також просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 відкладено розгляд справи № 910/17887/23 на 29.04.2026 та повторно витребувано з Господарського суду міста Києва копії матеріалів справи №910/17887/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 у справі №910/17887/23 було зупинено провадження у справі за апеляційною скаргою ФОП Мороз Р.О. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2026 у справі №910/17887/23 до закінчення перегляду Касаційним господарським судом у складі Верховного суду касаційної скарги ФОП Мороз Р.О. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі №910/17887/23.
18.05.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду, супровідним листом № 910/17887/23/2952/26 від 15.05.26 надійшли матеріали справи № 910/17887/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2026 поновлено провадження у справі №910/17887/23 за апеляційною скаргою ФОП Мороз Р.О. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2026 у справі №910/17887/23, розгляд справи призначено на 24.06.2026.
У судове засідання 24.06.2026 з`явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 337 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Отже, з системного аналізу вище наведених правових норм вбачається, що означений захід є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення, застосування якого є правом, а не обов`язком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Водночас суд звертає увагу на те, що Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права.
Відтак якщо спеціальною нормою права (пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження") передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України "Про виконавче провадження".
Означена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №910/8130/17.
Варто зауважити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання, не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.
Нормами п. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Так, пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. 
Суд також зауважує на тому, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136 та 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 26.10.2020 у справі №907/477/20 та 11.11.2020 у справі №910/13709/19.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Подання приватного виконавця обґрунтовано тим, що 21.01.2025 року приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, які об`єднано у зведене виконавче провадження № НОМЕР_12.
30.01.2026 року приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_5, НОМЕР_6, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, НОМЕР_10 та приєднано до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_11. 
Одночасно, у день відкриття виконавчого провадження, 21.01.2025 року та 30.01.2026 року виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно боржника у межах суми стягнення, а також постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Відомості про арешт внесені до відповідних реєстрів.
З метою виявлення майна, що зареєстровано за боржником на праві приватної власності та встановлення його місця знаходження, до реєстраційних органів направлено відповідні запити приватного виконавця, а також електронні запити (з використанням АСВП) до МВС України, ПФУ, ДПС України. 
Згідно з відповіддю Державної податкової служби України (далі - ДФС), боржник має відкриті рахунки в АТ "ТАСКОМБАНК". Також боржниця має відкритий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк». Згідно відповіді ПФУ боржник отримує дохід в ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДІМ КРАСИ", однак остання дата нарахування 01.12.2023. 
Згідно інформації, отриманої приватним виконавцем через Автоматизовану систему виконавчих проваджень, залишок коштів на рахунках боржника відсутній для погашення боргу за виконавчим провадженням. 
Згідно відповіді Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України за наявною інформацією, яка міститься у електронних версіях Державного суднового реєстру України і Суднової книги України, відсутні відомості щодо зареєстрованих суден, власником або судновласником яких є Мороз Руслана Олександрівна, РНОКПП: НОМЕР_1 . 
Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку станом на 30.09.2025 Мороз Руслана Олександрівна (РНОКПП НОМЕР_1 ) серед власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств, відсутня.
Згідно відповіді АТ «Укрзалізниця» Інформації про вагони за ФОП Мороз Р.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ), як власника, в АБД ПВ немає. 
За даними Автоматизованої системи паспортизації, експлуатації, контролю під`їзних колій промислових підприємств (АС ПЕКП) дані щодо наявності під`їзних колій власності ФОП Мороз Р.О. (РНОКПП НОМЕР_1 ) відсутні. 
За інформацією Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, боржник не є власником великотонажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вуличнодорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових і водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском, трубопроводів пари та гарячої води, об`єктів нафтогазового комплексу не зареєстрований. 
Відповідно до інформації МВС України за боржником не зареєстровані ТЗ. Відповідно до відповіді Держгеокадастру у м. Києві та Київській області за боржником земельні ділянки не зареєстровані. 
Згідно відповіді Відділу контролю за обігом зброї Національної поліції у м. Києві згідно інформації ІКС «ІПНП», боржник перебуває на обліку, як власник газової зброї «ПГШ-790», к-р. 9 мм., № НОМЕР_2 , зареєстрованої в Шевченківському УП ГУНП у м. Києві за дозволом № 5085 від 12.04.2002. 
Згідно відповіді Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за боржником не виявлено. 
За даними інформаційно-комунікаційної системи ДМС України на ім`я Мороз Руслани Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 11.07.2008 органом видачі 8099 строком дії до 11.07.2018, та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 , виданий 21.08.2017 органом видачі 8079. 
Згідно відповіді Державного підприємства «АГЕНТСТВО З ІДЕНТИФІКАЦІЇ І РЕЄСТРАШЇ ТВАРИН» в інформаційній системі «Єдиний державний реєстр тварин» відсутні відомості про наявність зареєстрованих тварин у Мороз Руслани Олександрівни (РНОКИ НОМЕР_1 ), оскільки дана фізична особа не зареєстрована в Реєстрі тварин як власник (утримувач) тварин. 
Згідно відповіді Державної авіаційної служби України у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України за боржником, повітряні судна не зареєстровані.
Згідно відповіді ДМС України боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
22.01.2025 року приватним виконавцем здійснено виїзд за місцем реєстрації боржника: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. Двері до будинку ніхто не відчинив, майно боржника, на яке можна звернути стягнення, не виявлено. 
12.11.2025 року повторним виїздом за адресою: АДРЕСА_1 , майно боржника не виявлено, боржника не розшукано. 3. Виклики боржника на прийом до офісу приватного виконавця. 
19.03.2025 року на адресу реєстрації боржника: АДРЕСА_1 надіслано виклик приватного виконавця яким зобов`язано боржника з`явитися до офісу приватного виконавця 01.04.2025 року об 11:30 год., для надання відомостей та пояснень щодо сплати боргу. Боржник за викликом приватного виконавця не з`явився, письмових пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, декларації про доходи та майно за формою встановленою Міністерством юстиції України, інших документів та відомостей (інформації), перелік яких визначений у виклику виконавця, боржником виконавцю не надав, заяв та/або клопотань про перенесення дати та/або часу прийому не надходило.
13.11.2025 року на адресу реєстрації боржника: АДРЕСА_1 надіслано виклик приватного виконавця яким зобов`язано боржника з`явитися до офісу приватного виконавця 26.11.2025 року об 13:30 год., для надання відомостей та пояснень щодо сплати боргу.
Згідно інформації з веб-сайту Укрпошти 19.11.2025 року боржником отримано виклик приватного виконавця. 
30.01.2026 року на адресу реєстрації боржника: АДРЕСА_1 надіслано виклик приватного виконавця яким зобов`язано боржника з`явитися до офісу приватного виконавця 06.02.2026 року об 12:00 год., для надання відомостей та пояснень щодо сплати боргу.
Згідно інформації з веб-сайту Укрпошти 03.02.2026 року боржником отримано виклик приватного виконавця. 
Звертаючись до суду із поданням приватний виконавець вказує, що станом на дату направлення цього подання, боржник не надав приватному виконавцю декларацію про свої доходи та майно.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішення у справі №910/17887/23 на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".
За результатом оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову та забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що умисне ухиляння боржника - Мороз Р.О. від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, що ускладнює та перешкоджає виконанню відповідного рішення, підтверджується встановленими обставинами саме: боржник належним чином повідомлений про відкриття зведеного виконавчого провадження ЗВП № 76879686 від 21.01.2025 року; боржником не подано декларацію про свої доходи та майно; боржник не з`явився на виклики приватного виконавця; боржник неодноразово перетинав кордон України після відкриття виконавчого провадження, а саме сім разів; нездійснення боржником жодних дій спрямованих на виконання рішенням за виконавчим документом; боржником вчинено дії, спрямовані на зменшення майнової маси, що унеможливлює реальне виконання рішення суду, а саме - відчуження майна на користь чоловіка, що свідчить про недобросовісну поведінку та намір уникнути виконання покладених судом зобов`язань.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав обґрунтовані підстави для висновку про навмисне ухилення боржника від виконання остаточного рішення суду та з огляду на приписи законодавства щодо обов`язковості виконання остаточних судових рішень.
Як наслідок, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування до фізичної особи такої міри примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за межі України, що узгоджується з положеннями ст. 337 Господарського процесуального кодексу України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", що в свою чергу є підставою для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника у справі № 910/17887/23.
З огляду на викладене, аргументи скаржників не спростовують обставин щодо правомірного застосування судом першої інстанції приписів процесуального закону, а тому відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що не підтверджені доказами.
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 25.02.2026 у справі №910/17887/23 постановлена з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ФОП Мороз Р.О. не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мороз Руслани Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2026 у справі № 910/17887/23 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2026 у справі № 910/17887/23 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Фізичну особу-підприємця Мороз Руслану Олександрівну.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 15.07.2026. 

Головуючий суддя В.В. Андрієнко 

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран