ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/33389/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Кальника В.В., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 в адміністративній справі №160/33389/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В :

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою підсистеми "Електронний суд" надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 відповідно до абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, індексації грошового забезпечення за період служби з 06 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року з 01 січня 2023 року по 19 березня 2023 року та з 01 січня 2024 року по 23 серпня 2025 року.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період служби з 06 квітня 2022 року по 31 грудня 2022 року з 01 січня 2023 року по 19 березня 2023 року та з 01 січня 2024 року по 23 серпня 2025 року, що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення відповідно до абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової винагороди 100000 гривень, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікування у період з 03.07.2023 року по 21.07.2023 року та період з 17.09.2023 року по 13.10.2023 року.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову винагороду 100000 гривень, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року пропорційно часу перебування на стаціонарному лікування у період з 03.07.2023 року по 21.07.2023 року та період з 17.09.2023 року по 13.10.2023 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач був призваний на військову службу за мобілізацією 06 квітня 2022 року та з 23.08.2025 року виключений із списків особового складу частини та звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) 04.08.2025 № 125-РС у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (через сімейні обставини або з інших поважних причин, перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років). При звільненні позивач не отримував грошовий сертифікат і жодних довідок про виплату грошового забезпечення. На його запит відповідачем 03 листопада 2025 року було видано довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з серпня 2023 року по серпень 2025 року. За період служби з квітня 2022 року по травень 2023 року військовою частиною НОМЕР_1 не видано жодних документів. З вказаних вище документів позивач дізнався, що розмір виплаченої індексації не відповідає дійсному розміру необхідних виплат і що його заробітна плата не індексувалася за період проходження військової служби. 16 лютого 2023 року позивач отримав бойове травмування, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, із захистом Батьківщини. Після отримання поранення позивач проходив лікування в медичних установах та перебував у відпустці. Поміж тим, нарахування та виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, у розмірі 100000,00 грн. за період лікування та перебування на стаціонарному лікуванні за періоди з 03.07.2023 року по 21.07.2023 року та період з 17.09.2023 року по 13.10.2023 року виплачені не були. Позивач проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустках по лікуванню протягом трьох місяців, які були оплачені, але послідуючі стаціонарні лікування згідно медичних виписок № 21135 та № 29079 оплачені не були. За ці періоди позивач отримував лише грошове забезпечення, без виплати додаткової винагороди. Вищевикладене і стало підставою звернення до суду з цим позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 в адміністративній справі №160/33389/25 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України від 28.02.2022 № 168, збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні з 03.07.2023 року по 21.07.2023 року та з 17.09.2023 року по 13.10.2023 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою КМ України від 28.02.2022 № 168, збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні з 03.07.2023 року по 21.07.2023 року та з 17.09.2023 року по 13.10.2023 року В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії військового квитка серії НОМЕР_2 від 09.08.2022 року, ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_3 з 06.04.2022 року по 21.07.2025, що підпорядкована військовій частині НОМЕР_1 . 
22 липня 2025 року переведений до військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з ліквідацією військової частини НОМЕР_3 .
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08.2025 ;244, сержанта ОСОБА_1 звільненого наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.08.2025 №125-РС у запас за пп.г п.2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" через такі сімейні обставини або інші поважні причин (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, вважати таким, що 23.08.2025 року справи та посаду здав. З 23.08.2025 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення з 24.08.2025.
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ВЧ НОМЕР_4 від 18.06.2023 №417, солдат ОСОБА_1 отримав травмування: закритий перелом правого надколінка зі зміщенням. Закритий перелом лівого надколінка із задовільним стоянням фрагментів. Перелом 5-6 ребра зліва. Консолідований перелом кісток тазу та крижі. За обставин: 16.02.2023 в ході виконання бойового завдання в складі підрозділу, на дорозі Новозлатопіль - Гуляйполе, Запорізької області потрапив в ДТП. Під час отримання травмування військовослужбовець знаходився в засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом) та не знаходився в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Травмування отримане під час проходження військової служби та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, із захистом Батьківщини, під час відсічі збройної агресії рф проти України, в зоні ведення бойових дій.
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №21135 КНП "Міська клінічна лікарня №4" ДМР, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.07.2023 по 21.07.2023. Анамнез хвороби: травма отримана 16.02.2023 ДТП перелом правого надколіника зі зміщенням ... . Заключний діагноз: перелом надколінка, перелом надколіника в стадії консолідації, після М.О.С.
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №21135 КНП "Міська клінічна лікарня №4" ДМР, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 17.09.2023 по 13.10.2023. Анамнез хвороби: травма отримана під час бойових дій 16.02.2023 ... . Заключний діагноз: перелом надколінка, перелом надколіника в стадії консолідації, після М.О.С.
Позивач вважає, що відповідач у період проходження ним служби мав нарахувати та виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, а також додаткову винагороду 100000 гривень, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікування у період з 03.07.2023 року по 21.07.2023 року та період з 17.09.2023 року по 13.10.2023 року.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2, 3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац 2 пункту 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168, в редакції Постанови КМ №836 від 09.08.2023 - у частині виплати додаткової винагороди, яка застосовується з 1 червня 2023 року).
Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Пунктом 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З огляду на вказане правильним є твердження суду першої інстанції, що нарахування та виплата військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень здійснюється за таких умов:
а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Матеріалами справи встановлено, позивач з 06.04.2022 по 23.08.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 і 16.02.2023 отримав під час захисту Батьківщини, травмування, а саме: закритий перелом правого надколінка зі зміщенням. Закритий перелом лівого надколінка із задовільним стоянням фрагментів. Перелом 5-6 ребра зліва. Консолідований перелом кісток тазу та крижі. 
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №21135 КНП "Міська клінічна лікарня №4" ДМР, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.07.2023 по 21.07.2023. Анамнез хвороби: травма отримана 16.02.2023 ДТП перелом правого надколіника зі зміщенням ... . Заключний діагноз: перелом надколінка, перелом надколіника в стадії консолідації, після М.О.С.
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №21135 КНП "Міська клінічна лікарня №4" ДМР, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 17.09.2023 по 13.10.2023. Анамнез хвороби: травма отримана під час бойових дій 16.02.2023 ... . Заключний діагноз: перелом надколінка, перелом надколіника в стадії консолідації, після М.О.С.
З даних виписок вбачається, що з 03.07.2023 року по 21.07.2023 року та з 17.09.2023 року по 13.10.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом, який пов`язаний з травмою, отриманою під час захисту Батьківщини.
За встановлених обставин справи суд вважав, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, з огляду на що військову частину НОМЕР_1 слід зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою КМ України від 28.02.2022 № 168, збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні з 03.07.2023 року по 21.07.2023 року та з 17.09.2023 року по 13.10.2023 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив правильний висновок щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 в адміністративній справі №160/33389/25- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник 

суддя Д.В. Чепурнов