Номер провадження: 22-ц/813/2905/26 
Справа № 522/21359/25-Е
Головуючий у першій інстанції Косіцина В. В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2026 року м. Одеса 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Шахової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області 
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2025 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання права власності стягнення нарахованої пенсії,
встановив:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом, просив стягнути з відповідача – ГУ ПФУ в Одеській області в порядку спадкування за законом суми недоотриманої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсії, яка нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року у справі №420/4636/22 у розмірі 115 890, 24 грн. Вирішити питання стосовно судових витрат.
Позов обґрунтований тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року у справі №420/4636/22 зобов`язано ГУПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 . Згідно розрахунку сума невиплаченої пенсії складає 115890,42 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, позивач є спадкоємцем до усього його майна. 
Позивач звертався до відповідача з вимогою виплатити зазначену суму грошових коштів, однак отримав відмову.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2025 року вказаний вище позов задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом суми недоотриманої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсії, яка нарахована на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року у справі №420/4636/22 у розмірі 115890,42 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
За доводами апеляційної скарги позивач хоча і успадкував майно від ОСОБА_2 , проте не право на недоотриману пенсію. Позивач не надав до суду відповідних доказів, з яких би вбачалось, що він набув право на недоотриману пенсію ОСОБА_2 по вказаній вище справі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2025 року залишити без змін.
Учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, із заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертались, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду відповідає вказаним вимогам.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач із заявою про виплату недоодержаної пенсії до ГУ ПФУ в Одеській області у встановлений законом строк не звертався, а нарахована за життя спадкодавця, але невиплачена пенсія може бути об`єктом спадкових правовідносин, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а розмір пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера підтверджується належними та допустимими доказами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, до якого суд дійшов з додержанням вимог матеріального закону, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин та у відповідності норм процесуального права, з огляду на таке.
Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року у справі №420/4636/22, адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/36-4748 від 24 листопада 2021 року, виданої Державною установою “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області” станом на листопад 2019 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” від 11.11.2015 року № 988; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №33/36-4748 від 24 листопада 2021 року, виданої ДУ “Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області” станом на листопад 2019 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” від 11.11.2015 року № 988, у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, а також провести з 01 грудня 2019 року відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер.
Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно.
Згідно копії заповіту від 03 червня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу – Омаровою Віолеттою Султанівною, реєстровий номер – 10581, ОСОБА_2 заповів все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він матиме за законом право – ОСОБА_1 .
Зі змісту копії довідки від 02.07.2025 року №443/02-14, що видана приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу – Лукинюк Катериною Павлівною вбачається, що 02.07.2025 року було заведено спадкову справу №10/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 – ОСОБА_2 . ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, який звернувся із заявою про прийняття спадщини.
Згідно відповіді ГУ ПФУ в Одеській області від 11.08.2025 року, розмір нарахованої ОСОБА_2 , рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року у справі №420/4636/22, але не виплаченої пенсії складає 115 890,42 грн.
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Положення частини третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Таким чином, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).
Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 286/3516/16-ц (провадження N 14-95цс19).
Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, встановивши, що за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року у справі №420/4636/22 проведено перерахунок та виплату пенсії на загальну суму у розмірі 115890,42 грн, проте за життя ОСОБА_2 не отримав зазначені грошові кошти, а позивач є його спадкоємцем за заповітом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину на все його майно, до складу якого входять суми грошових коштів у виді недотриманої пенсії у зв`язку зі смертю спадкодавця, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, як спадкоємці, набули право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на недоотриману останнім за життя суму 115890,42 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду по суті вирішення спору. 
Судом правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.
Ураховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги проте, що за життя ОСОБА_2 було здійснено перерахунок пенсії за рішенням суду, а тому відповідно до статті 1219 ЦК України грошові кошти не можуть бути визнані такими, що входять в спадкову масу, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог статей 1218, 1219, 1227 ЦК України законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.
Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вона має право на її отримання.
Європейський суд з прав людини зауважив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (пункт 26 рішення від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України", заява N 63134/00).
Доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального права, колегія суддів відхиляє, оскільки повно та всебічно встановивши дійсний характер спірних правовідносин, суд дійшов вірного висновку про задоволення позову з вказаних вище підстав.
Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом та суттю є обґрунтуванням заперечень проти позовних вимог, і зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду.
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 — 30).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду з якими не погоджується скаржник.
Доказів, які б спростували правильні висновки суду, скаржником не надано.
Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту. 

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

М.В. Назарова