Провадження № 2-о/537/121/2026
Справа № 537/4356/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2026 м. Кременчук 
Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О. 
за участю секретаря Антохіної Ю.С.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника Дзюби К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кременчук у режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення факту спільного проживання та перебування фізичної особи на утриманні, -

В С Т А Н О В И В:

До Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області звернулася заявник ОСОБА_1 ,від імені та в інтересах якої діє адвокат Дзюба К.В.,  із заявою про встановлення факту спільного проживання та перебування фізичної особи на утриманні, у якій заявниця просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 станом на 07.12.2025. В обґрунтування заяви вказує, що ОСОБА_2 був пенсіонером та отримував пенсію, призначену відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 . Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» його дружина ОСОБА_1 має право на виплату недоотриманої пенсії за дні життя ОСОБА_2 та право на пенсію в разі втрати годувальника. У зв`язку з чим заявник звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера та заявою щодо призначення в разі втрати годувальника. Рішенням відділу з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.02.2026 року було розглянуто заяву ОСОБА_1 та відмовлено у призначення пенсії в разі втрати годувальника, оскільки в поданих документах зазначено різне місце реєстрації. Розпорядженням відділу з питань призначення пенсії та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.01.2026 № 251/02.9-10 розглянуто заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи для призначення пенсії в разі втрати годувальника та було відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, оскільки в поданих документах зазначено різне місце реєстрації. Зазначила, що між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.12.1995 року було укладено шлюб, про що зроблено запис №1801, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 22.12.1995 року, зареєстрованого у Палаці шлюбів м. Кременчук. ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_2 , за його місцем реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 з 2001 року, при цьому ОСОБА_1 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (в цій квартирі проживала донька). Відповідно до письмових показань сусідів ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2001 року по день смерті ОСОБА_2 проживали за адресою АДРЕСА_1 та вели спільне господарство. Встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 станом на 07.12.2025 року необхідно встановити задля того щоб ОСОБА_1 мала можливість скористатись своїм правом на призначення пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 . Враховуючи, що іншим шляхом вирішити це питання неможливо, заявник звернулася з цією заявою до суду.
Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03 липня 2026 року заяву прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою, справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник – адвокат Дзюба К.В. заяву підтримали, просили її задовольнити з підстав зазначених у заяві. 
Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. 
Суд вважає, що в справі достатньо доказів для її розгляду без участі представника заінтересованої особи.
Суд вислухавши заявника та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема потверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , 22 грудня 1995 року у Палаці шлюбів м. Кременчука зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1801 від 22 грудня 1995 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу – ОСОБА_9 . 
Згідно із копією паспорта серії НОМЕР_7 , виданого Автозаводським РВ УМВС України в Полтавській області 19.07.1996 року, місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , з 24.07.1996 року. 
Згідно із копією паспорта серії НОМЕР_8 , виданого Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області 24.07.1996 року, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , з 04.12.2001 року. 
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 8868, зареєстрованого у КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 11.10.2001 року у реєстрову книгу М-1 за реєстровим № 116, ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_3 .
У судовому засіданні заявницею та її представником надано пояснення про те, що фактично заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після придбання у період шлюбу нерухомого майна, з 2001 року, спільно проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .
За даними заяви ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, як пенсіонер, та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер у м. Кременчук Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим відділом ДРАЦС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис про смерть № 755 від 08 грудня 2025 року .
ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера та заявою щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05.01.2026 заявниці повідомлено порядок виплати недоотриманої пенсії за померлого чоловіка ОСОБА_2 . 
Розпорядженням відділу з питань призначення пенсії та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.01.2026 № 251/02.9-10 розглянуто заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи для призначення пенсії в разі втрати годувальника та було відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, оскільки в поданих документах зазначено різне місце реєстрації, довідка про проживання разом з годувальником за однією адресою, чи перебування на утриманні годувальника відсутня. 
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 , у судовому засіданні пояснили, що як сусідам їм відомо про те, що заявниця ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , після придбання цієї квартири з 2001 року по день смерті останнього. У квартирі АДРЕСА_7 залишились проживали їх діти. Заявниця із чоловіком постійно проживали разом, вели спільне господарство, заявниця доглядала за чоловіком який хворів. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у кв. АДРЕСА_3 . Заявниця проживає в цій квартирі по теперішній час. 
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з п. 5 ч. 2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема суди розглядають справи про встановлення факту проживання та перебування фізичної особи на утриманні.
Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
У статті 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено поняття членів сім`ї, які вважаються утриманцями.
Члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Як роз`яснено в пункті 8постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі №1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.
Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01.01.2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до п. 5 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; довідки з місця проживання, фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази), докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства, заяви, анкети, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного та ін.
Суд звертає увагу, що право на вибір місця проживання закріплено уст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Частиною 1ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
Таким чином, реєстрація місця проживання заявниці і її чоловіка за різними адресами не свідчить про те, що вони, перебуваючи у шлюбі, не проживали однією сім`єю.
З огляду на надані пояснення свідків, досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним факт спільного проживання  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Кременчук Полтавської області, за адресою АДРЕСА_1 станом на 07 грудня 2025 року.
Таким чином, суд враховує, що необхідність встановлення факту спільного проживання із чоловіком до смерті останнього необхідно заявниці для призначення пенсії в разі втрати годувальника, і саме у зв`язку з тим, що заявниця не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулася до суду в порядку окремого провадження разом із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, і подала докази на підтвердження того.
Заінтересованою особою не подано заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту що має юридичне значення, тому суд не вбачає підстав вважати наявність оспорюваних прав (спір про право).
З огляду на наведене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263-265, 293, 294, 315, 316 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В:
Заяву  ОСОБА_1 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_9 ), заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: місто Полтава, вулиця Гоголя, будинок 34, код ЄДРПОУ 13967927), про встановлення факту спільного проживання та перебування фізичної особи на утриманні – задовольнити.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Кременчук Полтавської області, за адресою АДРЕСА_1 станом на 07 грудня 2025 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 28 липня 2026 року. Повний текст рішення суду складений 29 липня 2026 року.

Суддя : Т.О. Мартишева