Провадження № 2/641/323/2026 	Справа № 641/7014/24 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 липня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді Василенко О.Я.,
за участю секретаря судового засідання Кривенко А.Г.,
представника позивача за довіреністю Цеми О.В.,
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Антоненка І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу №641/7014/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,
установив:
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до якої позивач просила стягнути грошові кошти в сумі 28566,02 грн в якості відшкодування вартості відновлювального ремонту легкового автомобілю ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; грошові кошти в сумі 5200 в якості відшкодування вартості проведеної за договором №ЕР-45/05-24 від 28.05.2024 належної оцінки майна; грошові кошти в сумі 15000 грн. в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що  ОСОБА_1 22 квітня 2024 року о 18 год. 13 хв. в м. Харкові, по проспекту Петра Григоренко, в районі будинку 3, керував автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожні умови, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду нього. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 , вимог п. 12.1, 13.1 ПДР України. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 липня 2024 року у справі №45/2208/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постанова набрала законної чинності. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , як власнику автомобілю ВАЗ 21013 держаний номерний знак НОМЕР_1 , заподіяну матеріальну та моральну шкоду, яка відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 29.05.2024, складеного за результатами оцінки, яка проводилась на замовлення становить: вартість матеріального збитку 26625,42 грн; вартість відновлювального ремонту на дату огляду 29.05.2024 становить 28466,02 грн; ринкова вартість автомобіля, до моменту пригоди, на дату огляду 29.05.2024 становить: 31958,70 грн. Крім того вартість проведеного за договором №ЕР-45/05-24 від 28.05.2024 незалежної оцінки майна становить 5200,00 грн. Крім того, відсутність автомобілю змусило позивача змінити усталений ритм життя, витрачати час та кошти на проведення оцінки завданих пошкоджень, відшуковувати грошові кошти на відновлювальний ремонт автомобіля, позивач є пенсіонеркою та для неї це становить не аби яку проблему, крім того позбавлена можливості вільно пересуватися за допомогою автомобіля та витрачати час на користування громадським транспортом. Все це впливає та негативно відображається на здоров`ї, а тому з урахуванням глибини моральних страждань, значних додаткових зусиль для нормалізації свого життя, спричинену моральну шкоду оцінює у 15000 гривень.
Відповідач правом на відзив не скористався. Натомість, подав до суду клопотання про призначення атотоварознавчої експертизи для визначення реального розміру збитків.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.10.2024 справа передана за підсудністю на розгляд до Червонозаводського районного суду м. Харкова.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в судове засідання.
25.04.2025 набрав чинності Закон України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» відповідно до якого змінено найменування Червонозаводського районного суду міста Харкова на Основ`янський районний суд міста Харкова.
Ухвалою судді Основ’янського районного суду міста Харкова від 22.05.2025 справу направлено до Харківського апеляційного суду для визначення підсудності.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.05.2025 визначено підсудність Слобідському районному суду міста Харкова.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2025 справа розподілена судді Василенко О.Я.
Ухвалою судді Слобідського районного суду міста Харкова від 05.06.2025 цивільну справу №641/7014/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки прийняти до розгляду.
Судове засідання, призначене на 30.06.2025, було відкладено за клопотання представника відповідача – адвоката Антоненка І.М.
Судове засідання, призначене на 31.07.2025, було відкладено за клопотання представника позивача – Цеми О.В.
У судовому засіданні 04.09.2025 оголошена перерва за клопотанням представників сторін для укладення мирової угоди.
У судовому засіданні 04.09.2025 оголошена перерва за клопотанням представників сторін для укладення мирової угоди.
У судовому засіданні 03.10.2025 оголошена перерва за клопотанням представника відповідача – адвоката Антоненка І.М., оскільки сторонам не вдалося врегулювати спір.
У судовому засіданні 03.11.2025 представник відповідача – адвокат Антоненко І.М. не підтримав раніше подане клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи та просив його залишити без розгляду, заявив клопотання про витребування у позивача доказів реальних витрат на відновлювальний ремонт автомобіля. Протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання відмовлено. За клопотанням представника відповідача в судовому засіданні оголошена перерва.
Судові засідання 03.12.2025, 13.01.2026 та 16.04.2026, 18.06.2026 були відкладені за клопотаннями представника відповідача, у судовому засіданні 11.03.2026 була оголошена перерва за клопотанням представника позивача.
На адресу суду від представника позивача надійшли заяви від 03.03.2026 та 09.04.2026, а також 25.05.2026 клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на правову допомогу.
25.05.2026 від представника позивача надійшло клопотання про призначення експертизи. 15.06.2026 представник відповідача через електронний суд направив заперечення на клопотання призначення удової автотоварознавчої експертизи.
15.06.2026 на адресу суду від представника відповідача – адвоката Антоненка І.М. надійшли заперечення про долучення доказів.
У судовому засіданні представник позивача по довіреності Цема О.В. клопотання про призначення експертизи не підтримав, просив залишити його без розгляду. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково надав пояснення щодо моральної шкоди, відповідно до яких вказав, що ДТП була скоєна ОСОБА_1 у день народження чоловіка позивача ОСОБА_4 , син позивача їхав на сімейне свято, але внаслідок ДТП не прибув, свято не відбулося, усі були у пригніченому стані. Пошкодження автомобіля призвело до змін у житті родини, створило незручності у побуті, спричинені необхідністю підлаштовуватися під громадський транспорт, поїздки вимагали чималих фізичних і моральних зусиль, внаслідок ДТП моральної шкоди зазнали усі члени родини позивача.
В судовому засіданні представник відповідача – адвокат Антоненко І.М. проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав недоведеним заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди, оскільки позивачем не надані будь-які докази щодо вартості відновлювального ремонту (чеки, квитанції, акти виконаних робіт тощо), а оцінка вартості матеріального збитку від 02.06.2024 проведена поза судовим процесом, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, звіт про оцінку не містить посилання, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, представник вважає, що застосована експертом методика розрахунку вартості КТЗ не є відкритою або детально поясненою. Вказував на недоведеність позивачем спричинення їй моральної шкоди.
Фактичні обставини, встановлені судом 
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 липня 2024 року у справі №45/2208/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за таких обставин:  ОСОБА_1 22.04.2024 о 18 год. 13 хв. в м. Харкові, по проспекту Петра Григоренко, в районі будинку 3, керував автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду нього. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постанова набрала законної сили 30.07.2024.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб ВАЗ 21013, рік випуску 1985, належить на праві власності позивачу - ОСОБА_2 .
За твердженнями представників сторін цивільна відповідальність на час ДТП застрахована не була. 
Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 02.06.2024 №ЕР-45/05-24, дата оцінки 29.05.2024, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №672/21 від 09.09.2021): вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату огляду 29.05.2024, становить 26625,42 грн; вартість відновлювального ремонту, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату огляду 29.05.2024, становить 28466,02 грн; ринкова вартість автомобіля, до моменту пригоди, ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату огляду 29.05.2024, становить: 31958,70 грн.
Згідно з Актом до Договору №ЕР-45/05-24 приймання передачі наданих послуг з незалежної оцінки майна загальна вартість робіт становить 5200,00 грн.
На підтвердження понесених позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 12000,00 грн надані платіжні інструкції 0.0.3858463764.1 від 02.09.2024 та №0.0.3828352634.1 від 17.08.2024, отримувач ЦПД Допомога юриста ТОВ, призначення платежу: «сплата за», а також акт приймання-передачі наданих послуг №17082401/б до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги, підписаний ОСОБА_4 та Директором ТОВ «Центр правової допомоги» Дзісь М.Р. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Між сторонами виник спір щодо відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи неправомірними діями, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
За змістом пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Суд встановив, що власником транспортного засобу ВАЗ 21013 є ОСОБА_2 .
22.04.2024 у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.2024, яка набрала законної сили 30.07.2024, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Отже, вина відповідача у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні майнової шкоди позивачу знайшла своє підтвердження належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вимогами ч. 2 цієї статті ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 02.06.2024 №ЕР-45/05-24, дата оцінки 29.05.2024, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату огляду 29.05.2024, становить 26625,42 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату огляду 29.05.2024, становить 28466,02 грн; ринкова вартість автомобіля, до моменту пригоди, ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату огляду 29.05.2024, становить: 31958,70 грн.
Підстави не приймати даний висновок до уваги у суду відсутні. Вказаний висновок складений судовим експертом із відповідною кваліфікацією, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №672/21 від 09.09.2021, є належним та допустимим доказом й оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі.
Заперечуючи проти висновку експерта, представник відповідача вказував про те, що оцінка вартості матеріального збитку проведена поза судовим процесом, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, звіт про оцінку не містить посилання, що висновок підготовлено для подання до суду; а застосована експертом методика розрахунку вартості КТЗ не є відкритою або детально поясненою.
Водночас, наведені обставини самі по собі не спростовують висновків транспортно-товарознавчої експертизи щодо матеріального збитку, завданого транспортному засобу.
При цьому представником відповідача не надано належних та допустимих доказів того, що визначена експертом вартість матеріального збитку у розмірі 26625,42 грн та вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 28466,02 грн є неправильною або не відповідає їх ринковій вартості.
За своєю правовою природою зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої ДТП, є деліктним зобов`язанням. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.
Аналіз положень ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).
Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст.1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.
Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.
За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.
Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним.
Як встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 в добровільному порядку не здійснює відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_2 .
За таких обставин, з урахуванням висновку експерта від 02.06.2024 №ЕР-45/05-24, суд дійшов висновку, що позивачем вірно визначено загальну суму понесеного матеріального збитку в розмірі 28466,02 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.
Щодо вимоги про стягнення витрат на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 5200,00 грн, суд виходить з такого.
Суд встановив, що після дорожньо-транспортної пригоди позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності для визначення розміру завданої їй майнової шкоди. Згідно з Актом до Договору №ЕР-45/05-24 приймання-передачі наданих послуг з незалежної оцінки майна загальна вартість робіт –з визначення вартості матеріального збитку автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 та складання звіту становить 5200,00 грн.
Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Зазначені витрати безпосередньо пов`язані із встановленням розміру шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, були фактично понесені позивачем та підтверджені належними письмовими доказами.
Суд враховує, що визначення розміру збитків є необхідною передумовою для реалізації потерпілою особою права на їх відшкодування як у позасудовому порядку, так і шляхом звернення до суду.
За таких обставин суд дійшов висновку, що витрати на проведення оцінки транспортного засобу у сумі 5200,00 грн перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та підлягають відшкодуванню як реальні збитки.
Щодо стягнення моральної шкоди.
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, свої душевні страждання, які виникли внаслідок ДТП оцінив у розмірі 15 000,00 грн.
Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодження її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Європейський Суд з прав людини зазначає, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. ( STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, g 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
У Постанові Верховного суду по справі № 761/14285/16-ц від 22.04.2019 зазначено: «участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними».
Відтак, з наведеної правової позиції слідує, що сам факт пошкодження майна позивача внаслідок ДТП є вже достатньою підставою для висновку про заподіяння йому моральної шкоди, позаяк пошкодження такого власного майна, на думку Верховного Суду, є обставиною, що безумовно свідчить про наявність негативного впливу на моральний стан позивача та спричинення душевних страждань.
Рішенням ЄСПЛ від 27.07.2004 у справі «Ромашов проти України» визначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації судом факту порушення.
Системний аналіз зазначених вище положень свідчить про те, що просто визнання самого факту заподіяння моральної шкоди не є достатньою сатисфакцією, відтак, допускається відшкодування такої шкоди у грошовій формі. Моральна шкода апріорі не є такою, що може бути відшкодована у повному обсязі, так як немає (і не може бути) єдиних точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Із зазначеного випливає, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь- який її розмір може мати суто умовний вираз, який визначається і обґрунтовується потерпілим, виходячи із внутрішнього переконання.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, яка виникла з вини відповідача ОСОБА_1 , суд виходить з того, що внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в емоційному дискомфорті та постійних душевних переживаннях, пов`язаних з ушкодженням транспортного засобу, а також тривалою необхідністю докладати значних зусиль для відновлення порушених прав.
Враховуючи вказане, суд вважає, що сума в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень є розумною, виваженою та справедливою, яку слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 .
Також слід зазначити, що відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується фіскальним чеком від 07.10.2024 №1393908666.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України.
Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 12000,00 грн надані платіжні інструкції 0.0.3858463764.1 від 02.09.2024 та №0.0.3828352634.1 від 17.08.2024, отримувач: «ЦПД Допомога юриста ТОВ», призначення платежу: «сплата за», а також акт приймання-передачі наданих послуг №17082401/б до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги, підписаний ОСОБА_4 та Директором ТОВ «Центр правової допомоги» Дзісь М.Р.
Між тим надані документи не містять беззаперечних відомостей, що вказані витрати понесені саме для надання правничої допомоги саме у цій справі.
Так, вказані документи не містять детально опису робіт/наданих послуг, а платіжні інструкції не містять призначення платежу за надання професійної допомоги у даній справі.
Крім того суд зауважує, що позовна заява, що подана до суду, підписана позивачем – ОСОБА_2 , водночас представництво інтересів в суді позивача здійснював представник за довіреністю – Цема Володимир Олексійович. 
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
У малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом (ч. 2 ст. 60 ЦПК України).
Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абз. 2 пп. 2.2.1 ппп. 2.2 п. 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).
Отже, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.
Наведені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
На підставі викладеного та враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12000,00 грн, суд відмовляє у їх відшкодуванні.
Враховуючи зазначене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позови у межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 28566,02 грн вартості відновлювального ремонту легкового автомобілю ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 5200 грн вартості проведеної належної оцінки майна; 4000,00 грн моральної шкоди та 1211,20 грн сплаченого судового збору. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 76-81, 141, 178, 265, 268, 353 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 28566,02 (двадцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят шість грн 02 коп.) грн майнової шкоди; 5200,00 (п`ять тисяч двісті грн 00 коп.) грн вартості проведеної належної оцінки майна; 4000,00 (чотири тисячі грн 00 коп.) грн моральної шкоди та 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) грн сплаченого судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 .

Суддя О.Я.Василенко