Справа № 589/1021/26 
Провадження № 3/589/1016/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року 

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі судді Курбанової А.Р.,
за участю секретаря судового засідання Поронько Ю.О.,
захисника Островської Г.В.,
розглянувши в залі суду в м. Шостка матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 597150 від 21.02.2026 року 20.02.2026 року о 22 год. 47 хв. в Сумській області, м.Шостка, вул.6-ї Гвардійської Дивізії, буд.4, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції №37 від 21.02.2026 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про час та місце проведення судових засідань, повідомлявся судовими повістками, які відправлялись рекомендованими поштовим відправленням за адресою, вказаною ним при складанні протоколу, але до суду повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Разом з тим, ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи через свого захисника. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав. 
Захисник Островська Г.В. в судовому засіданні зазначила, що наразі ОСОБА_1 проходить військову службу, а відтак не має змоги прибути в судові засідання. Вказувала, що із відеозапису вбачається, що останній не керував транспортним засобом, крім нього в автомобілі знаходились також інші особи, про допит яких як свідків захисник заявила. Зазначала, що інспектор, який складав протокол підтверджує на відеозаписах, що автомобіль ніхто не зупиняв, вони (поліцейські) до транспортного засобу під`їхали, а тому за відсутністю факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом вказувала на наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи таке.
Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. 
Згідно з положеннями ст. ст. 245, 280 КУпАП суд, керуючись принципами всебічності, повноти, об`єктивності та законності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Статтею 130 КУпАП встановлено відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
За приписами встановленими п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення цієї вимоги передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Кваліфікація дій особи за ч.1 ст.130 КУпАП, у тому числі у випадку керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, передбачає наявність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони правопорушення - керування транспортним засобом. Зміст вказаної норми прямо пов`язує відповідальність із діями особи, яка керує транспортним засобом, а тому сам факт перебування особи в стані алкогольного сп`яніння не може бути достатньою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності без встановлення того, що така особа на момент пред`явлення вимоги мала статус водія. Відсутність належних та допустимих доказів керування транспортним засобом, зокрема відсутність об`єктивної фіксації такого факту або інших доказів, які б достовірно підтверджували виконання особою функцій водія, виключає можливість притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
За пунктом 1.10 ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а зазначено, що керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу у просторі.
Таким чином, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у формі керування особами транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння є доведений факт керування транспортним засобом особою, якій пред`явлено вимогу про проходження такого огляду. Відтак, у даній справі суд насамперед перевіряє, чи підтверджується належними та допустимими доказами факт виконання ОСОБА_1 функцій водія.
На підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду надано:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 597150 від 21.02.2026 року;
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції №37 від 21.02.2026 року;
- копію електронного рапорту реєстрації повідомлення зі служби «102» від 20.02.2026 року;
- довідку, видану інспектором ВРПП мол.лейтенантом поліції Мельник О., з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 видане 30.05.2020 року центром ТСЦ №5945, категорії «В» від 29.05.2018;
- відеозаписи з нагрудних реєстраторів працівників поліції, долучені до протоколу.
Проте, детально дослідивши та оцінивши зазначені докази як кожен окремо, так і в їх сукупності у взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони не містять беззаперечних та об`єктивних даних, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем ЗАЗ Ланос у зазначений у протоколі час.
Так, судом були детально досліджені та переглянуті відеозаписи, долучені до протоколів про адміністративне правопорушення. З оглянутих відеозаписів встановлено, що безпосереднього факту керування автомобілем ЗАЗ Ланос ОСОБА_1 працівниками поліції не зафіксовано, як і не встановлено факту зупинки вказаного транспортного засобу патрульним екіпажем. На відеозаписі автомобіль зафіксовано виключно в нерухомому стані. 
При цьому ОСОБА_1 від самого початку відеозапису хоча і перебуває на водійському сидінні, проте послідовно та категорично заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи: «Я не керував, я сиджу на кріслі», «Я сидів просто за кермом, я не їхав». Крім того, присутні на місці події свідки (пасажири автомобіля) під час спілкування з працівниками поліції також підтверджують, що ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння не керував, вказуючи поліцейським: «ми стояли». Будь-які докази того, що ОСОБА_1 безпосередньо перед підходом працівників поліції здійснював будь-які технічні дії з метою приведення транспортного засобу в рух або його переміщення у просторі, на відеозаписі відсутні.
Таким чином, зафіксовані на відеозаписі події не узгоджуються з обставинами, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Натомість, версія ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, повністю підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків.
Так, допитана у судовому засіданні 02.06.2026 року свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ще одна дівчина відпочивали в закладі «Редлайн» приблизно з 20:00 до 22:00 год. У цей період ОСОБА_1 алкогольних напоїв взагалі не вживав, оскільки перебував за кермом. Після виходу з закладу близько 22:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи у тверезому стані, відвіз їх у приватний сектор за закладом «Редлайн» по вул. 6-ї Гвардійської Дивізії, де вони припаркували автомобіль. Вони планували їхати компанією далі до знайомого та чекали, поки той за ними приїде. Оскільки знайомий був зайнятий, вони намагалися викликати таксі, однак через велику кількість замовлень їм повідомили про необхідність зачекати. Перебуваючи у припаркованому нерухомому автомобілі, вони вирішили допити сидр, який забрали із кафе, і під час цього очікування ОСОБА_1 випив алкоголь разом із ними. На момент приїзду працівників поліції автомобіль стояв нерухомо вже близько години. Свідок наголосила, що коли ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем він був абсолютно тверезий, а алкоголь вживав виключно під час тривалої стоянки транспортного засобу.
Допитаний в судовому засіданні 02.06.2026 року свідок ОСОБА_4 суду надав аналогічні пояснення та підтвердив, що 20 лютого приблизно до 22:00 год. вони перебували в кафе «Редлайн». ОСОБА_1 у кафе алкоголь не вживав, оскільки був за кермом. Забравши з собою сидр, вони від`їхали від кафе недалеко та зупинилися на вул. 6-ї Гвардійської Дивізії. Оскільки на вулиці було холодно, вони вирішили зачекати товариша в салоні автомобіля, слухали музику та допивали сидр, який залишився з кафе. ОСОБА_1 вживав алкоголь разом із ними вже після зупинки автомобіля, оскільки планував залишити авто на парковці, а додому їх мав забрати товариш. Коли під`їхали працівники поліції, автомобіль тривалий час стояв, ніякого руху не здійснювалося. ОСОБА_1 одразу повідомив поліцейським, що вони стоять і нікуди не їхали.
Суд вважає покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 послідовними та такими, що узгоджуються як із поясненнями ОСОБА_1 , так і з дослідженими відеозаписами, на яких автомобіль уже перебуває у нерухомому стані, а ОСОБА_1 хоча і знаходиться на місці водія, але не здійснює керування транспортним засобом та заперечує факт руху.
Крім того, наявний у матеріалах справи електронний рапорт зі служби «102» також не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки зі змісту вказаного рапорту вбачається лише повідомлення поліцейського про те, що під час патрулювання був зупинений автомобіль ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . Відомостей про безпосереднє спостереження руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , зазначене повідомлення не містить. Більше того з долученого до протоколу відеозапису вбачається, що поліцейський підходить до нерухомого автомобіля з включеним світлом фар, на місці водія перебуває ОСОБА_1 , разом із ним в автомобілі також перебувають інші пасажири. 
Сам по собі факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, знаходження поруч із транспортним засобом або навіть у ньому на сидінні водія під час стоянки не є достатнім для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без доведення факту керування (руху) транспортним засобом.
Інших належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б спростовували позицію захисту та прямо свідчили про факт керування ОСОБА_1 автомобілем, матеріали справи не містять.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
Також суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії», відповідно до якої суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення чи змінювати його зміст, оскільки це порушує принцип рівності сторін та право особи на захист.
Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням сукупності досліджених доказів суд приходить до висновку, що особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, не доведено поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою складу адміністративного ня передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ч. 2 ст. 7, ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. 221, п.1 ст. 247, 251, 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області         А.Р.Курбанова