П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/10727/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Р.М. 
Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 
14 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" про стягнення податкової заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №240/10727/23.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 адміністративний позов Головного управління ДПС у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" про стягнення податкової заборгованості - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" 177925, 51 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" про відстрочення виконання судового рішення.
Обґрунтовуючи заяву, представник боржника зазначив, що у податковій заставі перебуває нерухоме майно - нежитлова будівля (цех) загальною площею 1700,6 кв.м. Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна №118/26 від 31.03.2026 року ринкова вартість вказаного об`єкта становить 11 596 390,00 грн. На думку заявника, негайне виконання рішення шляхом реалізації зазначеного майна призведе до припинення господарської діяльності товариства, втрати виробничого об`єкта та істотного погіршення фінансового стану підприємства. При цьому заявник зазначає про намір добровільно погасити заборгованість у повному обсязі та просить відстрочити виконання рішення строком на один рік.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.04.2026 заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Елізіум Пласт" про відстрочення виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року у справі №240/10727/23 - задоволено частково.
Відстрочено виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року у справі №240/10727/23 за позовом Головне управління ДПС у Житомирській області до Товариство з обмеженою відповідальністю «Елізіум Пласт» про стягнення податкової заборгованості строком на шість місяців з дня постановлення цієї ухвали.
У решті вимог заяви - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС у Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду. 
На думку апелянта, суд не встановив, чи перебуває у податковій заставі інше майно відповідача, реалізація якого не призвела б до припинення його господарської діяльності. Крім того, апелянт посилається на відсутність доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання рішення суду протягом періоду з 24 грудня 2025 року по 15 квітня 2026 року, а також вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві про відстрочення виконання рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви шляхом відстрочення виконання рішення суду на шість місяців, що забезпечить баланс інтересів сторін та надасть боржнику розумний строк для добровільного погашення заборгованості.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи та підлягає виконанню на всій території України.
Частиною першою статті 378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.
При цьому підставою для відстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, які істотно ускладнюють його виконання або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, суд повинен забезпечити справедливий баланс між інтересами стягувача та боржника, враховуючи принцип пропорційності та необхідність реального виконання судового рішення.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що розмір податкової заборгованості, яка підлягає стягненню, становить 177925,51 грн, тоді як ринкова вартість виробничого об`єкта, що перебуває у податковій заставі, складає 11596390,00 грн.
Отже, вартість майна, за рахунок якого може бути звернено стягнення, є неспівмірною із сумою податкового боргу та перевищує її у десятки разів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що реалізація виробничого об`єкта, який використовується у господарській діяльності товариства, може призвести до втрати основного засобу виробництва, фактичного припинення господарської діяльності підприємства та, як наслідок, створити додаткові труднощі щодо виконання ним податкових обов`язків у майбутньому.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не встановлено наявність у відповідача іншого майна, яке перебуває у податковій заставі, колегія суддів відхиляє.
Предметом розгляду суду першої інстанції було питання щодо наявності підстав для відстрочення виконання судового рішення, а не визначення конкретного майна, за рахунок якого повинно здійснюватися погашення податкового боргу. При цьому сам по собі факт можливого існування іншого майна не спростовує встановлених судом обставин щодо істотної неспівмірності між сумою боргу та вартістю виробничого об`єкта, а також не свідчить про відсутність підстав для застосування положень статті 378 КАС України.
Крім того, всупереч вимогам статті 77 КАС України, апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності такого майна, його вартості, перебування у податковій заставі та можливості звернення на нього стягнення для виконання рішення суду.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про відсутність доказів виконання відповідачем судового рішення у період з 24 грудня 2025 року по 15 квітня 2026 року.
Колегія суддів зазначає, що положення статті 378 КАС України не пов`язують можливість відстрочення виконання судового рішення з обов`язковим попереднім частковим виконанням такого рішення боржником. Вирішальне значення для застосування вказаної норми має встановлення обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення, а також оцінка наслідків його негайного виконання для сторін спору.
Також колегія суддів враховує, що майно боржника перебуває у податковій заставі, що забезпечує інтереси держави як стягувача та мінімізує ризики невиконання судового рішення у майбутньому. При цьому матеріали справи не містять доказів ухилення відповідача від виконання рішення суду чи вчинення ним дій, спрямованих на відчуження заставного майна.
Посилання апелянта на положення статті 67 Конституції України не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки встановлений Конституцією України обов`язок сплачувати податки не виключає можливості застосування передбачених процесуальним законом механізмів відстрочення виконання судового рішення за наявності визначених законом підстав.
Колегія суддів також враховує, що суд першої інстанції не погодився із заявленим боржником строком відстрочення тривалістю один рік та, забезпечуючи баланс інтересів сторін, відстрочив виконання рішення лише на шість місяців, що свідчить про дотримання судом принципу пропорційності та врахування інтересів держави щодо своєчасного надходження коштів до бюджету.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не свідчать про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення — без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.