ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 р. 	Справа № 440/7550/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Мінаєвої К.В. , Ральченка І.М. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 (суддя С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 10.03.26) по справі № 440/7550/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯГІДНИЙ ГРАНДІ» 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області   
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯГІДНИЙ ГРАНДІ» (надалі - позивач, ТОВ «ЯГІДНИЙ ГРАНДІ») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач, апелянт), у якому позивач просив: 
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.11.2024 №00172240702 на суму 6254090,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.11.2024 №00172230702 на суму 3908806,25 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.11.2024 №00172250702 на суму 1563522,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки ТОВ "САЙБЕРФ" (після зміни найменування ТОВ "ЯГІДНИЙ ГРАНДІ") здійснювало поставку товару, який підпадає за своїми характеристиками під безпілотні літальні апарати з цільовим призначенням для оборони, кінцевим споживачем товару є відповідні військові частини, тому ТОВ "САЙБЕРФ" на підставі п. 32 підрозділу 2 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України звільняється від оподаткування податком на додану вартість. Посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.03.2025 у справі №440/6273/24. Зазначає, що до перевірки надав документи, що підтверджують факт передачі товару військовим частинам для оборонних цілей. Вказує, що законодавець визначив, що пільгою можуть скористатися підприємства, які постачають товари, що або відповідно до сертифікату кінцевого споживача або за договором постачаються кінцевому отримувачу згідно переліку визначеного пп. 5 п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України. Вважає, що надані відповідачу акти приймання-передачі товару та рішення Полтавської міської ради підтверджують отримання товару кінцевим отримувачами військовими частинами Збройних Сил України, тому позивач, керуючись положеннями пп 5 п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, мав право на податкову пільгу.
25 вересня 2025 року до суду надійшла заява позивача про зміну підстав позову /том 2 а.с. 6-12/, якою позивач доповнив підстави позову та посилається на незаконність призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, оформленої актом від 28.10.2024 №15327/16-31-07-02-01/22522986, оскільки наказ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «САЙБЕРФ»» № 2625-п прийнятий 10.09.2025, тобто на чотирнадцятий календарний день після вручення позивачеві запиту на отримання пояснень та документів, що є порушенням підпунктів 78.1.1. та 78.1.4. пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України, якою встановлено 15 робочих днів для надання позивачеві пояснень та документів, що свідчить про відсутність у відповідача на момент прийняття наказу про призначення перевірки підстав для здійснення такої перевірки. Станом на 10.09.2024 у податкового органу була відсутня будь-яка інформація для висновку про те, що позивачем порушено податкове законодавство або відомості про те, що ним зазначено в декларації недостовірні відомості. Вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, тому не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню. Посилається на постанову Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18. Вказує, що ТОВ “САЙБЕРФ” здійснювало поставку товару, який підпадає за своїми характеристиками під безпілотні літальні апарати (товару що відноситься до товарів подвійного призначення) з цільовим призначенням для оборони, кінцевим споживачем є відповідні військові частини, тому ТОВ “САЙБЕРФ” на підставі п.п. 4 п. 32 підрозділу 2 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України звільняється від оподаткування податком на додану вартість. Звертає увагу суду на те, що згідно п. 5 договору “Ціль кінцевого використання товару” та сертифікату кінцевого споживача від 03.05.2024 дані товари придбані та підлягають передачі для потреб Збройних Сил України та територьгу.
Ухвалами суду від 25 вересня 2025 року прийнято до розгляду та приєднано до матеріалів справи заяву позивача про зміну підстав позову, клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання задоволено та підготовче засідання відкладено.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 29 листопада 2024 року №00172230702.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 29 листопада 2024 року №00172240702.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 29 листопада 2024 року №00172250702.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯГІДНИЙ ГРАНДІ" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 30280 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень).
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що контролюючим органом отримано від правоохоронних органів інформацію про порушення позивачем норм законодавства та на податкову адресу підприємства направлено запит щодо надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) №23711/6/16-31-07-02-06 від 13.08.2024, який повернувся з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Згідно з порядком, визначеним статтею 42 та вимогами пп.69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, на податкову адресу ТОВ «САЙБЕРФ» (код 22522986) направлено по пошті рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 10.09.2024 №2625-п та письмове повідомлення від 10.09.2024 за №255 про дату початку та місце проведення перевірки. Платником надано відповідь №1 від 11.10.2024 (вх. №52760/6/16-31 від 11.10.2024). Відтак відповідач вважає, що у нього були підстави для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. 
В судовому засіданні представник відповідача (Прокопчук О.О.) підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача (Корольов І.М.) заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "ЯГІДНИЙ ГРАНДІ" (ідентифікаційний код 22522986) зареєстроване як юридична особа 06.10.1994, основним видом діяльності позивача є 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього, позивач узятий на облік як платник податків у ГУ ДПС у Полтавській області, ДПІ у м. Полтаві з 09.01.1998, станом на 13.08.2024 зареєстрованим місцезнаходженням позивача було 36014, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 2, офіс 411, 14.02.2025 до ЄДР внесено запис про зміну найменування юридичної особи (до 14.02.2025 мав найменування ТОВ “САЙБЕРФ”), що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /том 1 а.с. 10-14, 232-235/.
20.05.2024 позивачем подано до ГУ ДПС у Полтавській області податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2024 року, у якій задекларовано операції, що звільнені від оподаткування обсягом постачання без ПДВ на суму 18762270 грн. /том 1 а.с. 204-206/.
09.08.2024 до ГУ ДПС в Полтавській області надійшов лист Територіального управління БЕБ у Полтавській області від 09.08.2024 вих. №23.14/3.1/5509-24 про надання інформації, яким контролюючий орган повідомлено про кримінальне провадження №72024171010000018 від 02.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за фактом вчинення службовими особами Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи Полтавської міської ради розтрати бюджетних коштів при здійсненні закупівлі у ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986) квадрокоптерів, Територіальне управління БЕБ у Полтавській області просить повідомити, чи проводилася ГУ ДПС у Полтавській області з 01.01.2024 по час отримання листа перевірка ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986) з питань дотримання вимог податкового законодавства, якщо так, просили надати належним чином завірені копії актів перевірки задля їх вивчення та долучення до матеріалів кримінальної справи /том 2 а.с. 154/.
На адресу позивача направлено запит ГУ ДПС в Полтавській області від 13.08.2024 №23711/6/16-31-07-02-06 за підписом в.о. начальника Алли Рябкової, у якому позивача повідомлено про те, що контролюючим органом за наслідками отримання та опрацювання відповідно до статей 72, 73 Податкового кодексу України податкової інформації встановлено факти, що можуть свідчити про порушення ТОВ “САЙБЕРФ” норм п. 185.1 ст. 185, п. 187.1, п. 187.7 ст. 187 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а також інших актів законодавства, зокрема, Порядку заповнення, подання податкової звітності з ПДВ, внаслідок не декларування податкових зобов`язань по ПДВ у декларації за квітень 2024 року. Відповідно до звітної декларації та уточнюючих розрахунків до неї ТОВ “САЙБЕРФ” задекларовано операції, що звільнені від оподаткування на суму 18762270 грн. При цьому зазначено пільгу за кодом 14060514 щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з поставки товарів відповідно до п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України. Керуючись нормами п.п. 16.1.5, 16.1.7 п. 16.1, п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, пунктів 1, 3 п.п. 73.3.1 п. 73.3 ст. 73, п.п 78.1.1, 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, п. 14 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1245, просили надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) щодо операцій з постачання товарів, робіт, послуг в розрізі контрагентів-покупців у квітні 2024 року, задекларованих по рядку 5.1 декларації за відповідний період (з урахуванням уточнюючих розрахунків). Вказано, що необхідно обов`язково надати належним чином засвідчені посадовою особою ТОВ “САЙБЕРФ” копії документів, оформлені належним чином, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку та звітності) з контрагентами-покупцями та постачальниками, в т.ч. операції з придбання у яких задекларовані по рядку 10.4 уточнюючого розрахунку до декларації за квітень 2024 року (№9169950536 від 21.06.2024). Відповідач просив надати інформацію на адресу ГУ ДПС в Полтавській області: 36000, м. Полтава, вул. Європейська, 4. Зазначив про те, що документальне підтвердження цієї інформації може бути надано на вибір платника податків в електронному або паперовому вигляді /том 1 зворот а.с. 155, а.с. 156/. 
Матеріалами справи підтверджено, що вказаний запит ГУ ДПС в Полтавській області від 13.08.2024 №23711/6/16-31-07-02-06 направлений на адресу позивача по пошті 13.08.2024 рекомендованим листом №0600951953633, однак, повернутий поштовою організацією 27.08.2024 із зазначенням причини повернення - «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення на конверті, копія якого наявна у матеріалах справи /том 1 зворот а.с. 106, а.с. 107, а.с. 155, 241-242/.
19.08.2024 до ГУ ДПС в Полтавській області надійшов лист Управління СБ України в Полтавській області від 15.08.2024 вих. №66/8/13-2911 про проведення перевірки, яким контролюючому органу повідомлено, що Управлінням СБ України в Полтавській області отримано інформацію щодо можливих фактів порушень під час здійснення операцій по відшкодуванню ПДВ суб`єктом господарської діяльності ТОВ “САЙБЕРФ” за період з 01.01.2024 по теперішній час. Зокрема, встановлено, що Департаментом з питань цивільного захисту та оборонної роботи Полтавської міської ради укладено договір від 29.09.2024 №6/24 з ТОВ “САЙБЕРФ” щодо закупівлі квадрокоптерів на загальну суму 19923626,00 грн. без ПДВ. Протягом березня-квітня 2024 року Департаментом здійснено оплату на рахунок ТОВ “САЙБЕРФ” за вищезазначені ТМЦ в сумі 19923626,00 грн. без ПДВ. За наявними даними службовими особами ТОВ “САЙБЕРФ” допущено порушення податкового законодавства в частині внесення недостовірних даних до декларацій податкового обліку та бюджетного відшкодування ПДВ. Просить врахувати вказану інформацію під час проведення перевірки господарської діяльності ТОВ “САЙБЕРФ” та за її результатами матеріали скерувати на адресу Управління /том 1 а.с. 159/.
10.09.2024 в.о. начальника ГУ ДПС в Полтавській області Аллою Рябковою прийнято наказ №2625-п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986)", яким на підставі підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.2-2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986) з питань достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за квітень 2024 року. Дата початку перевірки: 11.10.2024; тривалість перевірки: 5 робочих днів /том 1 а.с. 158/.
Копія наказу ГУ ДПС в Полтавській області від 10.09.2024 №2625-п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986)" та повідомлення від 10.09.2024 №255 про проведення з 11.10.2024 документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986) з питань достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за квітень 2024 року /том 2 зворот а.с. 159/ направлені позивачу контролюючим органом разом із листом ГУ ДПС в Полтавській області від 10.09.2024 №26324/6/16-31-07-02-06, яким позивача зобов`язано надати пояснення та копії документів /том 1 а.с. 161-162/, та отримані позивачем 11.09.2024, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення /том 1 а.с. 240/.
Листом від 11.10.2024 №1 ТОВ “САЙБЕРФ” надало до ГУ ДПС у Полтавській області інформацію та документи /том 1 зворот а.с. 162, а.с. 163-203/.
У період з 11.10.2024 по 17.10.2024, термін продовжено на два робочі дні згідно з наказом від 17.10.2024 №3079-п /том 1 а.с. 103/, посадовою особою ГУ ДПС у Полтавській області на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 10.09.2024 №2625-п проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986) з питань достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за квітень 2024 року, за результатами якої складено акт від 28.10.2024 №15327/16-31-07-02-01/22522986 /том 1 а.с. 93-97/.
За висновками акту перевірки від 28.10.2024 №15327/16-31-07-02-01/22522986 ТОВ “САЙБЕРФ” порушено:
- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. «а» п. 193.1 ст. 193, п. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України, п.п. 1 п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 28.01.2016 №21, встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за квітень 2024 року на суму 3127045 грн.;
- п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, п.п. 6 п. 3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 28.01.2016 №21, платником податків неправомірно задекларовано суми, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом на загальну суму 3127045 грн.;
- п. 201.1 ст. 201, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України не здійснено своєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за квітень 2024 року на загальну суму постачання 18762270 грн.
Примірник акту перевірки направлений позивачу засобами поштового зв`язку та отриманий позивачем 31.10.2024 /том 1 зворот а.с. 92/.
Позивач подав до ГУ ДПС у Полтавській області заперечення від 11.11.2024 №35/11 на акт перевірки /том 1 а.с. 27-28/, за результатами розгляду яких ГУ ДПС у Полтавській області висновки акту перевірки залишено без змін /том 1 а.с. 29-30/.
29.11.2024 ГУ ДПС у Полтавській області на підставі акту від 28.10.2024 №15327/16-31-07-02-01/22522986 винесено такі податкові повідомлення-рішення:
- №00172230702, яким ТОВ “САЙБЕРФ” збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 3908806,25 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями – на суму 3127045 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – на суму 781761,25 грн., що вмотивоване тим, що перевіркою ТОВ “САЙБЕРФ” встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету за квітень 2024 року на загальну суму ПДВ 3127045 грн., внаслідок невірно визначених показників у розрахунку сум податку на додану вартість, несплаченого суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкової пільги не за призначенням за квітень 2024 року на суму 3127045 грн. /том 1 зворот а.с. 81, а.с 82/;
- №00172240702, яким до ТОВ “САЙБЕРФ” застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 6254090 грн. за платежем з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 123.5 ст. 123 Податкового кодексу України, що вмотивовано тим, що перевіркою ТОВ “САЙБЕРФ” застосовано податкову пільгу не за призначенням, у зв`язку з чим порушено п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, п.п. 1 п.5 розділу V, п.п. 6 п.3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 28.01.2016 №21 /том 1 а.с. 83-84/;
- №00172250702, яким до ТОВ “САЙБЕРФ” застосовано штраф в розмірі 1563522,50 грн. за платежем з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, статті 120-1 Податкового кодексу України, що вмотивоване тим, що проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ “САЙБЕРФ” не виписано податкові накладні відповідно до п. 187.7 ст. 187 та не зареєстровано в ЄРПН на суму ПДВ 3127045 грн., чим порушено п. 201.1 ст. 201, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України /том 1 зворот а.с. 84, а.с. 85/.
Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Полтавській області від 29.11.2024 №00172230702, від 29.11.2024 №00172240702, від 29.11.2024 №00172250702, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом у даній справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ввід 29.11.2024 №00172230702, від 29.11.2024 №00172240702, від 29.11.2024 №00172250702 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню з підстав недотримання контролюючим органом вимог закону при призначенні і проведенні перевірки.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції на предмет законності та обґрунтованості в межах доводів і вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів враховує наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
За приписами підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
78.1.1. отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
78.1.4. виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Пунктом 78.4 статті 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Відповідно до пунктів 79.1-79.3 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.
У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків Верховний Суд зазначив, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.
З урахуванням наведеного та з огляду на те, що обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач покликався на незаконність призначення та проведення перевірки, обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входять до предмету доказування для цілей вирішення цього спору й підлягають першочерговому дослідженню.
Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якими визначено перелік підстав для направлення суб`єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.
Згідно з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Відповідно до підпунктів 1, 3 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 ПК України письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті; виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків.
Згідно з підпунктами 73.3.2, 73.3.3 пункту 73.3 статті 73 ПК України запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Отже, право призначити та здійснити позапланову документальну перевірку на підставі підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України у контролюючого органу виникає за умови, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, у порядку, визначеному статтею 42 ПК України.
Пунктом 42.5 статті 42 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як свідчать матеріали справи, на адресу позивача направлено запит ГУ ДПС в Полтавській області від 13.08.2024 №23711/6/16-31-07-02-06 за підписом в.о. начальника Алли Рябкової, у якому позивача повідомлено про те, що контролюючим органом за наслідками отримання та опрацювання відповідно до статей 72, 73 Податкового кодексу України податкової інформації встановлено факти, що можуть свідчити про порушення ТОВ “САЙБЕРФ” норм п. 185.1 ст. 185, п. 187.1, п. 187.7 ст. 187 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а також інших актів законодавства, зокрема, Порядку заповнення, подання податкової звітності з ПДВ, внаслідок не декларування податкових зобов`язань по ПДВ у декларації за квітень 2024 року. Відповідно до звітної декларації та уточнюючих розрахунків до неї ТОВ “САЙБЕРФ” задекларовано операції, що звільнені від оподаткування на суму 18762270 грн. При цьому зазначено пільгу за кодом 14060514 щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з поставки товарів відповідно до п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України. Керуючись нормами п.п. 16.1.5, 16.1.7 п. 16.1, п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, пунктів 1, 3 п.п. 73.3.1 п. 73.3 ст. 73, п.п 78.1.1, 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, п. 14 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1245, просили надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) щодо операцій з постачання товарів, робіт, послуг в розрізі контрагентів-покупців у квітні 2024 року, задекларованих по рядку 5.1 декларації за відповідний період (з урахуванням уточнюючих розрахунків). Вказано, що необхідно обов`язково надати належним чином засвідчені посадовою особою ТОВ “САЙБЕРФ” копії документів, оформлені належним чином, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку та звітності) з контрагентами-покупцями та постачальниками, в т.ч. операції з придбання у яких задекларовані по рядку 10.4 уточнюючого розрахунку до декларації за квітень 2024 року (№9169950536 від 21.06.2024). Відповідач просив надати інформацію на адресу ГУ ДПС в Полтавській області: 36000, м. Полтава, вул. Європейська, 4. Зазначив про те, що документальне підтвердження цієї інформації може бути надано на вибір платника податків в електронному або паперовому вигляді /том 1 зворот а.с. 155, а.с. 156/. 
Вказаний запит ГУ ДПС в Полтавській області від 13.08.2024 №23711/6/16-31-07-02-06 направлений на адресу позивача по пошті 13.08.2024 рекомендованим листом №0600951953633, однак, повернутий із зазначенням поштовою службою в повідомленні про вручення дати 27.08.2024 та причини повернення - «за закінченням терміну зберігання» /том 1 зворот а.с. 106, а.с. 107, а.с. 155, 241-242/.
Отже, в силу вимог пункту 42.5 статті 42 ПК України запит ГУ ДПС в Полтавській області від 13.08.2024 №23711/6/16-31-07-02-06 вважається врученим платнику податків ТОВ “САЙБЕРФ” у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення, тобто 27 серпня 2024 року.
З огляду на викладене, у позивача виник обов`язок надати пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, тобто з 28 серпня 2024 року до 17 вересня 2024 року включно. 
У свою чергу, у контролюючого органу виникло б право призначити позапланову документальну перевірку на підставі підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України після 17 вересня 2024 року (після закінчення 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, у порядку, визначеному статтею 42 ПК України) та за умови, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на такий запит.
Разом з тим, у порушення вимог підпункту 73.3.3 пункту 73.3 статті 73, підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України 10 вересня 2024 року, тобто до закінчення 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, в.о. начальника ГУ ДПС в Полтавській області Аллою Рябковою прийнято наказ №2625-п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986)", яким на підставі підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.2-2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986) з питань достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за квітень 2024 року /том 1 а.с. 158/.
Копія наказу ГУ ДПС в Полтавській області від 10.09.2024 №2625-п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986)" та повідомлення від 10.09.2024 №255 про проведення з 11.10.2024 документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986) з питань достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за квітень 2024 року /том 2 зворот а.с. 159/ направлені позивачу контролюючим органом разом із листом ГУ ДПС в Полтавській області від 10.09.2024 №26324/6/16-31-07-02-06, яким позивача зобов`язано надати пояснення та копії документів /том 1 а.с. 161-162/, та отримані позивачем 11.09.2024, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення /том 1 а.с. 240/.
Таким чином, позивач 11.09.2024, тобто до закінчення 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту від 13.08.2024 №23711/6/16-31-07-02-06 (до закінчення встановленого законом строку для надання відповіді на запит контролюючого органу, що закінчився 17.09.2024), отримав копію наказу від 10.09.2024 №2625-п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986)", повідомлення від 10.09.2024 №255 про проведення з 11.10.2024 документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986) з питань достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за квітень 2024 року та запит від 10.09.2024 №26324/6/16-31-07-02-06 на надання документів безпосередньо до документальної перевірки.
Вказані обставини унеможливили надання позивачем відповіді на запит контролюючого органу від 13.08.2024 №23711/6/16-31-07-02-06, оскільки контролюючий орган 11.09.2024, тобто до закінчення встановленого законом строку на надання пояснень та їх документальних підтверджень (такий строк закінчився лише 17.09.2024), вручив позивачу копію наказу на перевірку від 10.09.2024 №2625-п, повідомлення про проведення перевірки та вимогу про надання документів до такої перевірки, яка була призначена саме з підстави ненадання позивачем пояснень та їх документальних підтверджень на запит ГУ ДПС в Полтавській області від 13.08.2024 №23711/6/16-31-07-02-06.
У період з 11.10.2024 по 17.10.2024 посадовою особою ГУ ДПС у Полтавській області на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 10.09.2024 №2625-п проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986) з питань достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за квітень 2024 року, за результатами якої складено акт від 28.10.2024 №15327/16-31-07-02-01/22522986 /том 1 а.с. 93-97/.
Відповідно до частин 1, 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, акт перевірки від 28.10.2024 №15327/16-31-07-02-01/22522986 є недопустимим доказом у розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17 зазначено, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
У вказаному висновку Великої Палати Верховного Суду не йдеться про те, що підтвердження обґрунтованості висновків по суті виявлених порушень за результатами проведеної перевірки нівелює правове значення та наслідки всіх процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення та/або проведення перевірок. 
Разом з тим, постанова Великої Палати Верховного Суду не містить визначення конкретних критеріїв, за яких допущені контролюючим органом процедурні порушення є такими, що впливають або об`єктивно можуть впливати на висновки, здійснені за наслідками перевірки. Відповідно, оцінка заявлених (виявлених) процедурних порушень здійснюється судом в кожній конкретній справі.
До того ж Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 підтримала усталену в судовій практиці позицію, що нормами ПК України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.
У цій справі застосовними є висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, ухваленої складом судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, відповідно до яких контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведенні перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій. Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. 
Таким чином, податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.
Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 27.06.2024 у справі №360/5907/21.
Частинами 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до доктрини з умовною назвою "плоди отруйного дерева", сформульованої Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України", якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили. У рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України" ЄСПЛ застосував різновид цієї доктрини та вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2018 року (справа №822/573/17), від 27 листопада 2018 року (справа №805/2601/16-а), від 21 березня 2019 року (справа №809/531/18) та від 17 червня 2020 року (справа №826/5011/18).
У спірному випадку акт перевірки від 28.10.2024 №15327/16-31-07-02-01/22522986, на підставі якого прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення, не був би гарантовано складений відповідачем у інший спосіб, як тільки внаслідок проведення позапланової документальної невиїзної перевірки, яка була призначена та проведена на підставі наказу ГУ ДПС в Полтавській області від 10.09.2024 №2625-п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ “САЙБЕРФ” (код 22522986)", прийнятого відповідачем з порушенням вимог статті 19 Конституції України та статей 73, 78 Податкового кодексу України.
Пункт 81.1 статті 81 ПК України встановлює таку обов`язкову умову, яка надає право посадовим особам контролюючого органу приступити до проведення зокрема документальної виїзної перевірки, як наявність підстави для її проведення, визначену цим Кодексом.
Недодержання такої умови є істотним порушенням, яке виключає легальність контрольного заходу і його результатів.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.01.2025 у справі № 320/19150/23.
Пункт 79.2 статті 79 ПК України встановлює таку обов`язкову умову, яка надає право посадовим особам контролюючого органу для проведення документальної невиїзної перевірки, як наявність підстави для її проведення - рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом.
Порушення, допущені при призначенні та проведенні без встановлених законом підстав позапланової документальної невиїзної перевірки, оформленої актом від 28.10.2024 №15327/16-31-07-02-01/22522986, об`єктивно вплинули на обґрунтованість і законність прийнятих за результатами цієї перевірки податкових повідомлень-рішень, оскільки акт перевірки, на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, є недопустимим доказом у розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України.
Невиконання Головним управлінням ДПС в Полтавській області вимог закону щодо підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки свідчить про незаконність перевірки та не породження нею правових наслідків.
Допущені податковим органом процедурні порушення вплинули на обґрунтованість і законність оскаржуваних у цій справі індивідуальних актів, тому суд дійшов висновку про їх достатність для визнання протиправними та скасування спірних рішень контролюючого органу. 
Такий висновок узгоджується з підходами Верховного Суду, викладеними у постановах від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18, від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, від 28 травня 2020 року у справі № 818/532/16.
У постанові від 28 жовтня 2021 року у справі № 810/3099/18 Верховний Суд висловився, що не можна не погодитись, що наслідки перевірки, яка не мала бути призначена і проведена, якби відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, є також незаконними і не можуть створювати правових наслідків такої.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 20.01.2025 у справі № 140/34881/23.
Зважаючи, що допущені відповідачем порушення вимог закону щодо призначення позапланової документальної невиїзної перевірки, оформленої актом від 28.10.2024 №15327/16-31-07-02-01/22522986, призводять до відсутності правових наслідків такої, акт перевірки від 28.10.2024 №15327/16-31-07-02-01/22522986 не є допустимим доказом на підтвердження фактів порушень, за які оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями до позивача застосовано штрафні санкції та позивачу збільшено грошові зобов`язання, відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, як передбачено частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29.11.2024 №00172230702, від 29.11.2024 №00172240702, від 29.11.2024 №00172250702 прийняті відповідачем ГУ ДПС в Полтавській області не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та Податковим кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі “Трофимчук проти України” ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 по справі № 440/7550/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   І.М. Ральченко   	
Постанова складена в повному обсязі 20.07.26.