| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/12791/25 Суддя (судді) першої інстанції: Супрун О.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Терези Ю.О.,
суддів: Аліменка В.О., Черпака Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві у порядку ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.11.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, у якому просив скасувати постанову серія БАД № 538409 від 05.09.2025, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Дерев`янко Б.Д.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав, що вважає постанову незаконною, оскільки поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенант поліції Дерев`янко Б.Д. при складанні 05.09.2025 постанови БАД № 538409 порушив порядок розгляду адміністративної справи, здійснив розгляд справи без участі Позивача, обмежив Позивача у праві на захист, не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, не довів належними та допустимими доказами факт скоєння Позивачем адміністративного правопорушення. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.11.2025 залишено без змін постанову про адміністративне правопорушення від 05.09.2025 серії БАД № 538409, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Дерев`янко Б.Д. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а позовну заяву залишено без задоволення. 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Суд першої інстанції також не встановив порушень при винесенні поліцейським постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, а тому дійшов висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2025 у справі № 750/12791/25 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не дотримано вимоги ст. 19 Конституції України, ст. 2, ч. 1 ст. 7, 74, 90, 242, ч. 5,7 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 квітня 2021 року, за наслідками розгляду справи № 338/1/17 (адміністративне провадження № К/9901/15804/18) та Рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Департамент патрульної поліції подав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає доводи і вимоги апеляційної скарги безпідставними, просить відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог.
Доводи Департаменту патрульної поліції, зокрема, полягають у такому:
- факт правопорушення підтверджено доказами;
- Позивача було належним чином повідомлено про дату і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, Позивач правом на участь у розгляді не скористався, а проведення розгляду справи у режимі відеоконференції Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), не передбачене.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача, встановлено строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу, витребувано матеріали справи № 750/12791/25 із Деснянського районного суду м. Чернігова.
Розпорядженням керівника апарату суду від 08.06.2026 № 5732 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебувають у провадженні судді Кучми А.Ю., через тривалу відсутність судді у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. 03.07.2026, за результатами повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями, доповідачем у цій справі визначено суддю Терезу Ю.О.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2026 справу прийнято до провадження новим складом колегії суддів і призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін на 22.07.2026.
22.07.2026 у судовому засіданні, яке проведено у режимі відеоконференції у приміщенні Чернігівського окружного адміністративного суду за участю Позивача, оголошено перерву до 02.09.2026. Також у судовому засіданні вирішено питання про можливість проведення наступного засідання в режимі відеоконференції за участю Позивача поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.
02.09.2026 розгляд справи не здійснювався у зв`язку перебуванням судді Аліменка В.О. у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 09.09.2026.
09.09.2026 під час неодноразового запрошення секретарем судового засідання Позивача до відеоконференцзв`язку у системі ВКЗ з Позивачем не вдалось встановити відеозв`язок в режимі реального часу, зв`язок тривав лише у режимі аудіо. При цьому, аудіозв`язок відбувався з перериванням голосу Позивача. Перед судовим засіданням перевірка налаштувань відеоконференцзв`язку у системі ВКЗ недоліків у роботі сервісу ВКЗ не виявила.
Згідно з ч. 5 ст. 195 КАС України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.
Відповідно до пп. 21 п. 2 Розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішення Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, користувачі зобов`язані використовувати технічні засоби і технології, що мають забезпечувати належну якість та інформаційну безпеку передачі та отримання інформації, зображення та звуку, й самостійно несуть ризики технічної неможливості отримання доступу до ЄСІТС, погіршення якості чи переривання зв`язку тощо.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вирішила здійснювати розгляд справи за відсутності Позивача.
Відповідачі у судове засідання сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.
Згідно з частиною другою статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не є обов`язковою, колегія суддів на місці ухвалила проводити розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно з ч. 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, 04.08.2025 поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Красюком Богданом Володимировичем складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 5392085 (а.с. 6), якою на Позивача накладено штраф за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Суть порушення, згідно з вказаною постановою, полягає у тому, що 04.08.2025 12:40:07, дорога АД М-03 Київ-Харків-Довжанський 208 км, водій керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів поза населеним пунктом, чим порушив п.п. 9.8 ПДР України.
06.08.2025 Позивачем до УПП в Полтавській області ДПП подано скаргу в порядку ст. 288 КУпАП з метою скасування вищевказаної постанови.
За результатами розгляду заяви Позивача начальник УПП в Полтавській області ДПП своїм рішенням від 14.08.2025 скасував постанову серії ЕНА №5392085 від 04.08.2025 та направив справу на новий розгляд.
Розгляд справи було призначено на 26.08.2025 о 12 год 30 хв за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В.
26.08.2025 року від ОСОБА_1 на електронну адресу УПП в Полтавській області ДПП надійшло клопотання про відкладення розгляду справи щодо нього, його проведення в режимі відеоконференції та виклик свідків.
Поліцейським Дерев?янком Б.Д. клопотання було частково задоволено та перенесено розгляд справи на іншу дату - 05.09.2025 о 14 год 00 хв за адресою: Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В.
05.09.2025 Позивач на розгляд справи не з`явився, при цьому 03.09.2025 від нього надійшло клопотання на електронну адресу УПП в Полтавській області ДПП про відкладення розгляду справи, призначеного на 14 год. 00 хв. 05.09.2025, та його проведення в режимі відеоконференції.
Дане клопотання було розглянуто під час розгляду справи поліцейським Дерев?янком Б.Д. 05.09.2025 та відмовлено в проведенні відеоконференції.
05.09.2025 поліцейський Дерев?янко Б.Д. виніс відносно ОСОБА_1 постанову серії БАД № 538409 за частиною другою статті 122 КУпАП, яку в подальшому було направлено засобами поштового зв`язку на адресу проживання Позивача.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД № 538409 від 05.09.2025 (далі - Постанова), до Позивача застосовано штраф у розмірі 510 грн.
Згідно з п. 5 Постанови: «Керуючи транспортним засобом MAZDA CX-7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність ОСОБА_2 , 04.08.2025 року 12 год 18 хв на А/Д Київ-Харків-Довжанський 208 км водій керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів поза населеним пунктом, чим порушив п.п. 9.8 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУПАП».
Не погоджуючись із Постановою, Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Нормативне регулювання спірних правовідносин на момент їх виникнення

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію України» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Отже, відеозаписи з бодікамери поліцейського, техніки, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, є такими, що створені в процесі реалізації поліцейськими своїх повноважень, у порядку і у спосіб, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію України».
Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п. 9.8 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.
На всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.
В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Частина 2 ст. 122 КУпАП встановлює, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оцінка висновків суду першої інстанції і доводів учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, при вирішенні справи колегія суддів виходить з такого.
Залишаючи Постанову без змін, а позовну заяву без задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення правопорушення, за яке Позивача до притягнуто до адміністративної відповідальності, і не встановив порушень під час процедури притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів, дослідивши обставини і матеріали справи, не погоджується з вказаними доводами суду першої інстанції і, оцінюючи доводи апеляційної скарги і заперечення проти таких доводів, наведені Департаментом патрульної поліції у відзиві на апеляційну скаргу, виходить з такого.
Спірним у цій справі є питання правомірності притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що у межах цієї справи Позивач заперечує належність доказів, якими підтверджується факт вчинення Позивачем правопорушення, а саме - рух транспортного засобу, за кермом якого перебував Позивач, поза межами населеного пункту з вимкненим ближнім світлом фар.

Доводи апеляційної скарги в частині неналежності відеозапису зі стаціонарного пункту «Лубни» як доказу у справі про адміністративне правопорушення полягають у порушенні, на думку Позивача, процедури передачі відеозапису між структурними підрозділами Департаменту патрульної поліції.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення;
7) інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.
Отже, діяльність Департаменту патрульної поліції і його підрозділів регулюється Законом України «Про Національну поліцію».
Згідно з абз. 1-2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель (абз. 7 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»).
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні (абз. 8 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»).
Таким чином, органи поліції можуть використовувати інформацію, одержану за допомогою технічних засобів, незалежно від того, чи перебувають такі засоби у володінні поліції.
Наведені норми Закону України «Про Національну поліцію» визначають порядок і джерела одержання доказів органами поліції. Відеозапис зі стаціонарної системи відеоспостереження одержаний в ході виконання поліцією покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, відтак одержаний у порядку, встановленому законом і є допустимим доказом у справі.
Апеляційна скарга містить посилання на порушення суб`єктом владних повноважень норм Порядку застосування стаціонарних систем технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (далі - стаціонарна система) визначається розділом V Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 (далі - Інструкція № 1026), внаслідок яких відеозапис зі стаціонарної системи, на думку Позивача, не може вважатися доказом вчинення Позивачем правопорушення.
Колегія суддів відхиляє вказаний довід апеляційної скарги, оскільки відеозапис, як зазначалося, було одержано у межах діяльності органів поліції, а процес переміщення відеозапису від стаціонарної системи відеоспостереження до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не впливає на статус відеозапису як доказу у справі про адміністративне правопорушення. Колегія суддів також зауважує, що надані Позивачем документи (а.с. 55-62) підтверджують додержання процедури одержання відеозапису.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення його прав під час винесення Постанови, зокрема, права скористатися послугами адвоката, опитати свідка, бути присутнім під час розгляду справи.
Досліджуючи цей аргумент, колегія суддів встановила, що матеріалами справи підтверджено, що Позивач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а розгляд, призначений на 26.08.2025, було перенесено на 05.09.2025 саме за клопотанням (а.с. 39-40) Позивача.
Зважаючи, що ні КУпАП, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395) не передбачають розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в режимі відеоконференції, органи поліції, в силу приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, позбавлені права розглядати справу в режимі відеоконференції.
При цьому суб`єкт владних повноважень не може нести відповідальність за рішення Позивача щодо неприбуття до місця розгляду справи.
Щодо бажання Позивача скористатися послугами адвоката при розгляді справи, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять ні доказів, ні інформації про те, що суб`єкт владних повноважень створював перешкоди у реалізації Позивачем права на правову допомогу. Більш того, суб`єктом владних повноважень було скасовано первинну постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, датовану 04.08.2005, і створено умови для захисту Позивачем своїх прав під час нового розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Стосовно пояснень свідка, який не був опитаний при розгляді справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.
Встановленню у цій справі підлягала наявність/відсутність факту адміністративного правопорушення, а саме: чи рухався транспортний засіб, за кермом якого перебував Позивач з увімкненим ближнім світлом фар, зафіксоване в районі стаціонарного посту «Лубни».
Позивач просив допитати у якості свідка пасажира, який перебував з ним в автомобілі на момент вчинення правопорушення. На переконання колегії суддів, клопотання про виклик свідка і пояснення свідка були відхилені обґрунтовано. Обставини, на які свідок посилається у своїх письмових поясненнях, не стосуються часового проміжку, у якому мало місце адміністративне правопорушення, тому колегія суддів погоджується з правомірністю відхилення суб`єктом владних повноважень як клопотання про допит свідка, так і пояснень свідка.
Щодо клопотання Скаржника про виклик в якості свідка ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 72 КАС України вбачається, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КАС України, як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі. Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.
Частиною 1 ст. 91 КАС України передбачено, що показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.
Дослідивши матеріали справи та клопотання Скаржника про виклик свідка, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, оскільки в цьому випадку виклик свідка не є нагальною потребою, крім того, пояснення свідка не є єдиним джерелом доказів. Також докази щодо предмету доказування у справі оцінюються судом у сукупності.
Щодо посилання апеляційної скарги на долучення до Постанови нових доказів, які не були надані Позивачу для ознайомлення, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження того, що суб`єкт владних повноважень перешкоджав Позивачу у реалізації його права на ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Більше того, Позивач надав до матеріалів справи підтвердження того, що на його запит Управління патрульної поліції в Полтавській області надало Позивачу запитувані ним документи і відеозапис.

Водночас, дослідивши відеозаписи і фотознімок, долучені до матеріалів справи на підтвердження факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Оскаржуваною Постановою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів поза населеним пунктом, що є порушенням п. 9.8 ПДР.
На підтвердження факту вчинення вказаного правопорушення до Постанови додаються відео з бодікамери поліцейського 472940, 470231, 469259, 470129, відео зі стаціонарного посту «Лубни».
Відеозапис № 470231 є записом з бодікамери поліцейського на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відеозаписи № 472940 і № 469259 фіксують розгляд справи про адміністративне правопорушення у приміщенні органу поліції. Відеозапис № 470129 до матеріалів справи не наданий.
В результаті дослідження відеозапису № 470231 колегія суддів встановила, що цей відеозапис не фіксує правопорушення, за яке на Позивача накладено адміністративне стягнення, оскільки запис починається вже після того, як автомобіль, за кермом якого перебуває Позивач, зупинився.
Якість відеозапису зі стаціонарного посту «Лубни», а також «стоп-кадр», долучений до матеріалів справи, не дозволяють визначити номерний знак автомобіля, зафіксованого на них.
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про доведеність факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, зважаючи, що долучені до матеріалів справи докази не є достатніми для такого висновку.
Як зазначалося, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Недоведеність факту вчинення адміністративного правопорушення свідчить про невиконання Відповідачем обов`язку, покладеного на суб`єкта владних повноважень, рішення якого оскаржується, абз. 1-2 ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Враховуючи вказаний обов`язок Відповідача як суб`єкта владних повноважень, саме Відповідач був зобов`язаний надати суду всі наявні у нього докази вчинення Позивачем адміністративного правопорушення. Натомість у межах цієї справи Відповідач не довів факт вчинення правопорушення, за яке Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.
Суд першої інстанції, безпідставно визнавши доведеним факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, залишив оскаржувану постанову без змін, а позовну заяву - без задоволення.
Водночас за результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про існування підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нової постанови про задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів враховує, що згідно з п. 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. 
Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
У позовній заяві Позивач просив скасувати постанову серія БАД № 538409 від 05.09.2025, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Дерев`янко Б.Д., але не заявляв позовну вимогу про закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга Позивача має бути задоволена, а рішення суду першої інстанції - скасоване з ухваленням нової постанови про задоволення адміністративного позову, скасування постанови серія БАД № 538409 від 05.09.2025, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Дерев`янко Б.Д., і закриття справи про адміністративне правопорушення.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 243, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.11.2025 задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.11.2025 скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову серія БАД № 538409 від 05.09.2025, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Дерев`янко Б.Д., скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Ю.О. Тереза

Судді В.О. Аліменко

Ю.К. Черпак