ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2026 року | справа № 380/4309/26
Львівський окружний адміністративний суд в складі :
головуючого судді Кухар Н.А.
при секретарі – Матулкіна О.К.
за участі:
представника позивача- Михайленко Є.О.
представника відповідача- Черевка М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Буссистем” до Головного управління ДПС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю “Буссистем” (код ЄДРПОУ: 41025283; 79023, м. Львів, вул. Чернівецька буд. 9; фактична адреса: 79029, м. Львів, вул. Любінська буд. 6В, офіс 601) з позовом до Головного управління ДПС України у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № 55642/13-01-23-02 від 01.12.2025 року, яким контролюючим органом донараховано податок на доходи іноземних юридичних осіб у сумі 2 678 729,90 грн, а також застосовано штрафну санкцію в розмірі 669 682,48 грн в повному обсязі.
Представник позивача обгрунтовує позовні вимоги тим, що висновки акту перевірки на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення грунтуються на помилковому трактуванні фактичних обставин та нехтуванні положеннями ПК України з порушенням ст.12 Конвенції про уникнення подвійного оподаткування і запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи та на майно.
Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому позов не визнав. Зазначив, що застосування позивачем нульової ставки оподаткування не відповідає положенням зазначеної Конвенції, яка передбачає лише обмеження ставки податку (до 10 відсотків), а не повне звільнення від оподаткування, контролюючим органом правомірно визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи нерезидента. Просить відмовити у задоволенні позову.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що Відповідач виходить із того, що сама наявність статті 12 Конвенції автоматично означає обов`язок України утримати 10% податку з роялті як державі джерела. Така позиція є односторонньою та не враховує ані мету Конвенції, ані фактичне оподаткування спірного доходу у Чеській Республіці, ані те, що позивач виконав документальні умови застосування міжнародного договору. Позивач виходив із того, що за наявності належних довідок про резидентність, підтвердженого бенефіціарного статусу та факту оподаткування цих роялті у Чеській Республіці, повторне утримання податку в Україні суперечило б меті Конвенції — уникненню подвійного оподаткування. Саме тому в позові наголошено, що повторне стягнення в Україні є безпідставним, а доходи нерезидента вже були оподатковані у Чехії. Це була не прихована схема, а відкрита й задокументована позиція платника. Крім того, сам відповідач визнає, що позивач застосував нульову ставку не приховано, а як результат власного тлумачення Конвенції, а також посилається на те, що позивач під час перевірки розробив проект додаткової угоди, якою передбачав зміну оподаткування роялті в Україні за ставкою 10% на майбутнє. Така поведінка підтверджує відсутність будь-якого приховування або умисного створення штучної конструкції.
Представник відповідача подав до суду додаткові пояснення, у яких вважає доводи, викладені у відповіді позивача на відзив, є безпідставними, побудованими на довільному тлумаченні норм міжнародного та податкового законодавства, а також не спростовують правомірності спірного податкового повідомлення-рішення. Передусім слід повторно наголосити, що правова позиція відповідача повністю узгоджується із усталеною судовою практикою Верховного Суду у спорах щодо оподаткування доходів нерезидентів, зокрема роялті. Як вже зазначалося у відзиві, у постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі №540/726/20 сформульовано універсальний правовий висновок, відповідно до якого міжнародні договори про уникнення подвійного оподаткування не передбачають повного звільнення від оподаткування доходів у державі джерела, якщо таке звільнення прямо не встановлене відповідною нормою Конвенції. Суд чітко зазначив, що положення міжнародного договору визначають лише граничну ставку оподаткування, але не позбавляють державу джерела доходу права на його оподаткування. Доводи позивача щодо нібито відсутності належного документального підтвердження розрахунку донарахованих податкових зобов`язань у сумі 2 678 729,90 грн є безпідставними та спростовуються матеріалами перевірки. Зазначений розрахунок здійснено на підставі повного та всебічного аналізу первинних документів, наданих самим ТОВ «БУССИСТЕМ» у ході перевірки, зокрема: копій договорів про надання послуг, ліцензійного договору, агентських договорів, актів здачі-приймання робіт (надання послуг), інвойсів, сертифікатів податкового резидентства компанії «INFOBUS s.r.o.» (Чехія), банківських виписок, що підтверджують фактичне здійснення виплат доходів нерезиденту, а також регістрів бухгалтерського обліку, включаючи головні книги, оборотно-сальдові відомості та картки рахунків 312, 632, 68511 (65811) за відповідними операціями з контрагентом «INFOBUS s.r.o.». Крім того, при визначенні суми податкових зобов`язань враховано податкову звітність самого позивача, а саме додатки ПН у складі декларацій з податку на прибуток підприємств за 2022– 2025 роки, у яких платником задекларовано обсяги виплат доходів на користь нерезидента із застосуванням нульової ставки оподаткування. Таким чином, розрахунок донарахованих сум базується виключно на документально підтверджених даних самого платника податків, що виключає будь-які сумніви у його обґрунтованості та достовірності. Щодо доводів позивача про нібито подвійне оподаткування, слід зазначити, що такі доводи є результатом неправильного розуміння механізму застосування міжнародних договорів. Конвенція передбачає усунення подвійного оподаткування у державі резиденції отримувача доходу шляхом надання податкового кредиту або звільнення, а не шляхом невиконання податкового обов`язку у державі джерела. Просить відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою від 17 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Протокольною ухвалою від 07 травня 2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задоволити, представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні.
Суд, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 17.10.2025 № 5805-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Буссистем» (ЄДРПОУ 41025283), проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Буссистем» (ЄДРПОУ 41025283) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства України щодо повноти нарахування і сплати податків при виплаті нерезиденту «INFOBUS s.r.o.» (Чехія) доходів із джерелом їх походження з України за період діяльності з 01.01.2022 по 30.06.2025 (далі перевірка). 
Результати перевірки оформлені актом перевірки від 31.10.2025 №49754/13 01-23-02/41025283. 
Перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2022 по 30.06.2025 року ТОВ «Буссистем» виплачено дохід у вигляді роялті нерезиденту «INFOBUS s.r.o.» на підставі Ліцензійного договору від 01.06.2021 №20210601/Р/226 на загальну суму 26 787 299,23 грн., а саме: 2022 рік 17 629,0 грн, 2023 рік – 4 554 055,77 грн, 2024 рік – 11 002 067,17 грн, півріччя 2025 року – 11 213 547,29 гривень. Компанія «INFOBUS s.r.o.» зареєстрована в Чеській Республіці та має в наявності власні активи. При виплаті Чеській компанії «INFOBUS s.r.o.» доходу у вигляді роялті Позивачем було застосовано ставку оподаткування у розмірі 0 відсотків.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Буссистем»: 
п. 103.1, п.103.2, ст. 103, п.п. 141.4.1, п.п.141.4.2, п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток iноземних юридичних осiб всього у сумі 2 678 729,90 грн., в т.ч: за 2022 рік – 1 762,90 грн., за 2023 рік – 455 405,6 грн., за 2024 рік – 1 100 206,70 грн., за півріччя 2025 року – 1 121 354,70 гривень. 
На підставі акту від 31.10.2025 №49754/13-01-23-02/41025283 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 01.12.2025 № 55642/13-01-23-02, яким застосовано донарахування податку на доходи нерезидента в сумі 2 678 729,90 грн., в т.ч: за 2022 рік – 1 762,90 грн., за 2023 рік 455 405,6 грн., за 2024 рік – 1 100 206,70 грн., за півріччя 2025 року – 1 121 354,70 грн відповідно до п. 137.3 ст.137, п.п. 141.4.1, п.п 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України та штрафні санкції згідно з п. 125-1.2 ст. 125-1 Податкового кодексу України в сумі 669 682,48 гривень.
Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та оскаржив його до суду.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.54 (а) пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Абзацом першим підпункту 14.1.225 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що роялті - будь-який платіж, в тому числі платіж, що сплачується користувачем об`єктів авторського права і (або) суміжних прав на користь організацій колективного управління, відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп`ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, інші аудіовізуальні твори, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).
Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України регламентує ст.103 ПК України:
103.1. Застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.
103.2. Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У разі отримання синдикованого фінансового кредиту особа (податковий агент) застосовує ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, на дату виплати процентів або інших доходів, отриманих із джерел в Україні, учасникам синдикату кредиторів з урахуванням того, резидентом якої юрисдикції є кожен учасник синдикованого кредиту, та пропорційно до його частки у межах кредитного договору, за умови що він є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, незалежно від того, виплата здійснюється через агента чи напряму.
Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Податкові вигоди у вигляді звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку, передбачені міжнародним договором, не надаються стосовно відповідного виду доходу або прибутку, якщо головною або переважною метою здійснення відповідної господарської операції нерезидента з резидентом України було безпосереднє або опосередковане отримання переваг, які надаються міжнародним договором у вигляді звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку. Ця норма не застосовується, якщо буде встановлено, що отримання таких переваг відповідає об`єкту та цілям міжнародного договору України. У разі якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж передбачені цим пунктом, застосовуються відповідні правила міжнародного договору.
103.3. Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором), вважається особа, що має право на отримання таких доходів та є вигодоотримувачем щодо них (має право фактично розпоряджатися таким доходом).
При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не є юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або виконує лише посередницькі функції щодо такого доходу, про що, зокрема, можуть свідчити такі ознаки:
зазначена особа не має достатньо повноважень або у випадку, підтвердженому фактами та обставинами, не має права користуватися та розпоряджатися таким доходом, та/або
зазначена особа передає отриманий дохід або переважну його частину на користь іншої особи незалежно від способу оформлення такої передачі та зазначена особа не виконує суттєвих функцій, не використовує значні активи та не несе суттєві ризики в операції з такої передачі, та/або зазначена особа не має відповідних ресурсів (кваліфікованого персоналу, основних засобів у володінні або користуванні, достатнього власного капіталу тощо), необхідних для фактичного виконання функцій, використання активів та управління ризиками, пов`язаних з отриманням відповідного виду доходу, які лише формально покладаються (використовуються, приймаються) на зазначену особу у зв`язку із здійсненням операції з такої передачі.
103.4. Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
103.5. Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
103.6. У разі потреби така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або контролюючим органом під час розгляду питання про повернення сум надміру сплачених грошових зобов`язань на іншу дату, що передує даті виплати доходів.
У разі потреби особа, яка виплачує доходи нерезидентові, може звернутися до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) щодо здійснення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, запиту до компетентного органу країни, з якою укладено міжнародний договір України, про підтвердження зазначеної у довідці інформації.
Згідно з п. 134.1.3. 134.1 ПК України об`єктом оподаткування є: дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.
Пунктом 141.4 статті 141 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначені особливості оподаткування нерезидентів.
Підпунктом «в» підпункту 141.4.1. пункту 141.4 статті 141 ПК України встановлено, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є роялті, що сплачуються на користь нерезидента. 
Відповідно до підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Тобто законодавством України передбачено, що оподаткуванню податком на доходи за ставкою в розмірі 15 відсотків підлягають виплачені резидентом на користь нерезидента роялті.
Між урядом України і Урядом Чеської Республіки підписано Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно, яку ратифіковано Законом № 503-XIV ( 503-14 ) від 17.03.1999.
Відповідно до ст.1 Конвенції ця Конвенція буде застосовуватись до осіб, які є резидентами однієї або обох Договірних Держав. 
Згідно з ст.2 Конвенції ця Конвенція буде застосовуватись до податків на доходи і майно, що стягуються від імені Договірної Держави, її політико-адміністративного підрозділу або місцевої влади, незалежно від способу їх стягнення.
Податками на доход і на майно вважаються усі податки, що справляються від загального доходу та вартості майна або з елементів доходу та вартості майна, включаючи податки на доходи від відчужування рухомого або нерухомого майна і податки на загальну суму заробітної плати і платні, сплачувані підприємством, також як і податки на приріст вартості майна.
Податками, на які поширюється ця Конвенція, зокрема, є:
а) в Україні: (і) податок на прибуток підприємств; і (іі) прибутковий податок з громадян (надалі "український податок")
b) у Республіці Чехія: (і) податок на доход фізичних осіб; (іі) податок на доход юридичних осіб; (ііі) податок на нерухоме майно (надалі " чеський податок").
Ця Конвенція застосовується також до будь-яких ідентичних або подібних по суті податків, які стягуються після дати підписання цієї Конвенції в доповнення до або замість існуючих податків. Компетентні органи Договірних Держав повідомляють один одного про будь-які істотні зміни, що відбудуться в їх законодавствах щодо оподаткування.
Відповідно до ч.1, 2 ст.12 Конвенції роялті, які виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Договірній Державі.
Однак ці роялті можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо фактичний одержувач роялті є резидентом другої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 10 відсотків від загальної суми роялті.
Компетентні органи Договірних Держав за взаємною згодою встановлюють спосіб застосування такого обмеження.
Відповідно до ст.23 Конвенції «Усунення подвійного оподаткування» якщо резидент Договірної Держави одержує доход або володіє майном, які, згідно з положеннями цієї Конвенції можуть оподатковуватись у другій Договірній Державі, перша згадана Держава дозволить:
а) вирахувати з податку на доход цього резидента суму, рівну податку на доход, сплаченому в цій другій Державі,
b) вирахувати з податку на майно цього резидента суму, рівну податку на майно, сплаченому в цій другій Державі.
Ці вирахування у будь-якому випадку не повинні перевищувати ту частину податку з доходу або майна, підраховану до надання вирахування стосовно доходу або майна, який може оподатковуватись податком в цій другій Державі залежно від обставин.
Якщо відповідно до будь-якого положення цієї Конвенції одержуваний доход або майно, яким володіє резидент Договірної Держави, звільнено від податку у цій Державі, така Держава може, проте, при нарахуванні суми податку на залишок доходу або майна такого резидента, прийняти до уваги звільнений від податку доход або майно. 
Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що роялті, сплачені позивачем за договорами резиденту Чехії, можуть також оподатковуватись в Україні відповідно до її законодавства з урахуванням норм міжнародних угод щодо максимального розміру ставки податку та інших особливостей оподаткування за цими угодами. Положення Конвенції не можуть трактуватися як такі, що надають платнику податку право вибору, в якій саме з двох договірних держав здійснюватиметься оподаткування одержаного доходу, оскільки таке тлумачення не відповідає дійсному змісту вказаної міжнародної угоди та суті податку.
Пунктами 1, 2 статті 23 Конвенції встановлюється компромісне рішення для двох держав, яке передбачає оподаткування роялті у країні нерезидента, але залишає таке право і країні - джерелу походження, у разі якщо це передбачено податковим законодавством цієї держави.
Аналогічний підхід до розуміння оподаткування в Україні доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України викладено у постановах Верховного Суду від 31 серпня 2018 року у справі № 2а/0370/1070/12 (касаційне провадження № К/9901/9513/18), від 28 жовтня 2019 року у справі № 810/6817/13-а (касаційне провадження № К/9901/3834/18), від 11 листопада 2019 року у справі № 560/2/19 (касаційне провадження № К/9901/21786/19), від 07 лютого 2020 року у справі № 814/902/13-а (касаційне провадження № К/9901/27563/18) та від 25 лютого 2021 року у справі № 826/12322/16 (касаційне провадження № К/9901/32798/18) від №5 За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятих рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати належить покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295, КАС України суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Буссистем” (код ЄДРПОУ: 41025283; 79023, м. Львів, вул.Чернівецька буд. 9; фактична адреса: 79029, м. Львів, вул. Любінська буд. 6В, офіс 601) до Головного управління ДПС України у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 55642/13-01-23-02 від 01.12.2025 року відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.5 розділу VII Перехідних положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.09.2026 року

Суддя | Кухар Наталія Андріївна