| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1368/25 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н.П.
Суддів: Кобаля М.І., Файдюка В.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року, суддя Горобцова Я.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Відділу Координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Відділу Координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:
- визнати протиправними дії Відділу Координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 виготовити довідку про грошове забезпечення станом 01.01.2023 року з урахуванням середньої заробітної плати по посаді для перерахунку із 01 лютого 2023 року основного розміру пенсії відповідно до частини 4 статті 63 Закону України № 2262-ХII;
- зобов?язати Відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України виготовити довідку про грошове забезпечення станом 01.01.2023 року з урахуванням середньої заробітної плати по посаді ОСОБА_1 для перерахунку із 01 лютого 2023 року основного розміру пенсії позивача відповідно до частини 4 статті 63 Закону України № 2262-XII.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою, в якій просив підготувати та надати довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Проте, відповідач протиправно відмовив позивачу, у зв`язку з тим, що Постановою № 704 установлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється у порядку, визначеному державними органами у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання. 
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням Київського окружного адміністративного суду Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до МВС України відмовити повністю.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для виходу із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.
Позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою щодо надання оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 на основі проведеного розрахунку посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно Постановою № 704, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення перерахунку пенсії.
Зазначене звернення МВС України 01.11.2024 направлено до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС), сектор з пенсійних питань з обслуговування Львівської та Донецької областей.
Листом від 29.11.2024 Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) повідомив, що на даний час пенсіонерам МВС довідки про розмір грошового забезпечення оформляються з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 та від 05.03.2019 у справі № 826/12704/18, а також постанови Великої Палати Верховного суду від 17.12.2019 у справі 160/8324/19.
Також у листі зазначено, що відсутні підстави для виготовлення нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на грудень 2023 для перерахунку пенсії.
В апеляційній скарзі скаржник МВС України зазначає, що не є належним відповідачем у справі, а тому до суду першої інстанції ним було подано клопотання про заміну належного відповідача МВС України на належного - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях. Проте зазначене клопотання судом першої інстанції не було розглянуто та за наслідками розгляду не прийнято відповідного рішення.
З огляду на дані доводи скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дєю чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.
Процедуру організації в Міністерстві внутрішніх справ України, центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України (Національна поліція України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі- ЦОВВ)), та Національній гвардії України роботи, зокрема, 3 оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІ, визначає Інструкція про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затверджена наказом МВС України від 17.09.2018 № 760, зареєстрована в Міністерстві юстиції у країни 10.10.2018 за № 1152/32604.
Відповідно до частини 3 розділу І Інструкції уповноважені структурні підрозділи- визначені МВС, ЦОВВ та Національною гвардією України структурні підрозділи, на які покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів.
Згідно з пунктом 2 розділу Ш Інструкції при проведенні перерахунку пенсій відповідно до списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, складених головними управліннями Пенсійного фонду України, уповноважений структурний підрозділ готує довідки про розмір грошового забезпечення.
Пунктом 2 наказу МВС України від 22.04.2024 № 259 «Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій», який застосовується з 01.05.2024, уповноважено Головний сервісний центр МВС України на видачу звільненим зі служби військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ довідок про розмір грошового забезпечення відповідно за березень 2019 року та листопад 2019 року для перерахунку пенсій з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі Ло 160/8324/19 та судових рішень у справах Ло 826/3858/18 та № 826/12704/18 з покладанням таких функцій на регіональні сервісні центри Головного сервісного центру МВС (філії ГОЦ МВ).
Разом з тим, наказом МВС України від 21.06.2024 Мо 432 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22 квітня 2024 року № 259» пункт другий наказу викладено в такій редакції: 
« 2. Уповноважити Головний сервісний МВС України на видачу звільненим зі служби військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за їх зверненням довідок про розмір грошового забезпечення відповідно за березень 2019 року та листопад 2019 року для перерахунку пенсій з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі 160/8324/19 та судових рішень у справах № 826/3858/18 та № 826/12704/18, а також здійснювати відповідно до законодавства України розгляд звернень таких осіб про видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій за інші періоди з покладанням таких функцій на регіональні сервісні центри Головного сервісного центру МВС (філії ГСЦ МВС)».
Наказом Головного сервісного центру МВС від 29.04.2024 № 77 «Про затвердження змін до деяких положень регіональних сервісних центрів ГСЦ МВС (філій ГСЦ МВС) затверджено зміни до деяких положень про регіональні сервісні центри ГСЦ МВС (філії ГСЦ МВС).
Так, пунктом 4 Наказу № 77 визначено унести до Положення про регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС), затвердженого наказом Головного сервісного центру МВС від 01 вересня 2023 року № 114, такі зміни: пункт 1 розділу П доповнити підпунктом 7 такого змісту:
« 7) організація забезпечення соціального захисту колишніх осіб рядового і начальницького складу органів. внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ військовослужбовців України, членів їхніх сімей, в частині видачі звільненим зі служби військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ довідок про розмір грошового забезпечення.»;
« 2) пункт 1 розділу ІІІ після підпункту 30 доповнити новими підпунктами, у тому числі пунктом 32, такого змісту:
« 32) прийом від колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців Національної гвардії України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, членів їхніх сімей заяв, документів для забезпечення соціального захисту, в частині видачі звільненим зі служби військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ довідок про розмір грошового забезпечення». 
Таким чином, колегія суддів вважає, що саме Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (ЄДРПОУ 4507457) уповноважений видавати довідки про розмір грошового забезпечення стосовно позивача.
З матеріалів справи убачається, що позивач зазначив в позовній заяві Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях третьою особою, а суд першої інстанції питання залучення даної особи відповідачем не вирішив, як і не розглянув клопотання Міністерства внутрішніх справ України з цього приводу.
Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Однак, під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну, чим допустив порушення норм процесуального законодавства.
Окрім того, як зазначено судом вище, судом першої інстанції не вирішено клопотання Міністерства внутрішніх справ України про заміну належного відповідача.
Згідно з частиною 3 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 КАС України).
З аналізу статті 48 КАС України вбачається, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.
Таким чином, в силу наведених вище приписів процесуального законодавства суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження позбавлений можливості в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та здійснити заміну первинного відповідача належним відповідачем.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів, ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад, доходить висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову, заявленого до неналежного відповідача.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені (прийняті) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи, а тому рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Міністерства внутрішніх справ України Відділ координації пенсійних питань про визнання дій протиправними та зобов`язапння вчинити певні дії.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Файдюк В.В.