ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 
справа № 753/14800/26
провадження № 1-кп/753/1987/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2026 р. 

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий        суддя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 22026011000000059 від 03.04.2026 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тартус Сирійської Арабської Республіки, громадянина Сирійської Арабської Республіки, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України,
судового кримінального провадження та інші учасники:
прокурор         ОСОБА_4 ,
захисник        ОСОБА_5 ,
обвинувачений       ОСОБА_3 ,
перекладач        ОСОБА_6 ,

встановив: 
Громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи капітаном судна «CAYKA», IMO: 9005493, країна реєстрації Танзанія, власником якого на той момент була компанія «Vilnius Management Co.» ІМО: 0063330, будучи службовою особою, яка відповідно до ст. 58 Кодексу торговельного мореплавства України має на судні службове становище, достеменно знаючи про офіційне закриття морських портів на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, вирішив проігнорувати Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН від 27.03.2014 № A/RES/68/262, та порушити законодавство держави Україна, зокрема: ст. 1, 2, 5, 17 Конституції України, ст. 1, 3, 4, 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 2, 5, 6, 18 Закону України «Про прикордонний контроль», ст.ст. 5, 10, 11, 17 Закону України «Про морські порти України», наказ Міністерства інфраструктури України від 16.06.2014 № 255, норми міжнародного морського права: ст. 94 Конвенції ООН з морського права 1982 року, ст. 5, 6, 10 Конвенції ООН про відкрите море 1958 року, ст. 1, 2, 17 Конвенції ООН про територіальне море та прилеглу зону 1958 року, за наступних обставин.
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 ), будучи капітаном судна «CAYKA», IMO: 9005493, з використанням свого службового становища, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.10.2024, здійснив незаконний захід до закритого Україною Керченського морського рибного порту, що знаходиться на тимчасово окупованій РФ території України (м. Керч), в порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України з метою заподіяння шкоди інтересам держав для подальшого завантаження сумішшю зріджених нафтових газів, не оформлюючи при цьому жодних дозвільних документів в компетентних органах України.
Одночасно, ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 ), усвідомлюючи злочинний характер своїх дій при здійсненні входу до закритого морського порту України на тимчасово окупованій РФ територій України (м. Керч) з використанням судна «CAYKA», IMO: 9005493, використовуючи своє службове становище з метою приховання протиправної діяльності, періодично здійснював вимкнення системи «AIS» (Automatic Identification System, Автоматична ідентифікаційна система) вказаного судна та вносив до неї фіктивні відомості щодо курсу слідування судна, з метою подальшого уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення.
Далі,  ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 ), будучи капітаном судна «CAYKA», IMO: 9005493, тобто будучи службовою особою та використовуючи своє службове становище, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, умисно у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.11.2024 з метою заподіяння шкоди інтересам держави, забезпечив завантаження судна сумішшю зріджених нафтових газів загальним об`ємом 1926.131 МТ/VAC. При цьому, не оформлюючи жодних дозвільних документів в компетентних органах України, що дозволяють завантаження та вивезення вказаного вантажу за межі митної території України. Таким чином, здійснюючи незаконний вихід із закритого Україною Керченського морського рибного порту, що знаходиться на тимчасово окупованій РФ території України (м. Керч).
Одночасно,  ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 ), будучи службовою особою та використовуючи своє службове становище, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій при здійсненні виходу із закритого морського порту України на тимчасово окупованій РФ територій України (м. Керч) з використанням судна «CAYKA», IMO: 9005493, з метою приховання своєї протиправної діяльності, періодично здійснював вимкнення системи «AIS» (Automatic Identification System, Автоматичної ідентифікаційної системи) вказаного судна та вносив до неї фіктивні відомості щодо курсу слідування судна, з метою подальшого уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі. Підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті, суду пояснив, що будучи капітаном судна «Сайка» зайшов в порт в м. Керч АР Крим, яка є окупованою територією України з метою завантаження товарів, а саме суміші скраплених газів. При цьому, він вимикав систему АІС. Після того як товар завантажив, вийшов з порту м. Керч. Про вчинене жалкує. Готовий понести покарання, якщо це можливо то штраф. Вказав, що зробив внесок на Збройні Сили України у сумі 500 000 гривень. Порушувати закони України більше не буде.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.
Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у порушенні порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави, вчиненого службовою особою з використанням службового становища та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 332-1 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Водночас, згідно з ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, а відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти РФ» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти РФ» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, оскільки обвинувачений ще під час досудового розслідування визнав свою винуватість, що й підтвердив під час судового розгляду, розкаюючись у вчиненому. 
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Відтак, у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає добровільне перерахування на підтримку Збройних Сил України грошових коштів в сумі 500 000 грн, що підтверджується квитанціями № 56 від 07.07.2026, № 55 від 07.07.2026, № 54 від 07.07.2026, № 0265210006 від 07.07.2026.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено. 
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, типову тяжкість яких кримінальний закон відносить до злочинів невеликої тяжкості у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.
Як особа обвинувачений ОСОБА_3 є особою молодого віку (має повних 42 роки), з його слів, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, на території України раніше не судимий, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, являється громадянином Сирійської Арабської Республіки.
Враховуючи кілька обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений під час досудового розслідування визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому та висловив жаль з приводу вчиненого, співпрацював зі слідством та зробив благодійний внесок на ЗСУ, а також враховуючи індивідуальні особливості вказаного діяння, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, ставлення особи до своїх дій, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому основне покарання обвинуваченому із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі 9000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 153 000 гривень з позбавленням права займатися діяльністю або обіймати посади пов`язані із керуванням морським транспортом строком на 2 роки.
Саме таке покарання буде пропорційними (в контексті п. 38 рішення у справі «Ізмайлов проти Росії»), необхідним, справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідатиме принципу індивідуалізації кримінального покарання.
Обґрунтовуючи дане рішення суд виходить з того, що правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні № 15-рп/2004, в якому, зокрема, зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
На думку суду, обраний вид та міра покарання є домірним вчиненому злочину та перебувають у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою обвинуваченого, який є іноземцем.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта необхідно стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст. 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332-1 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 9000 (дев`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 000 (сто п`ятдесят три тисячі) гривень з позбавлення права займатися діяльністю або обіймати посади пов`язані із керуванням морським транспортом строком на 2 роки.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Заставу визначену ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2026 року у розмірі 66 560 гривень (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) 00 копійок, внесену 13.05.2026 за обвинуваченого ОСОБА_3 - заставодавцем ОСОБА_3 депозитний рахунок ТУ ДСА України у м. Києві, Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві, ЄДРПОУ: 26268059, МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р: № UA128201720355259002001012089 після набрання вироком суду законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_3 .
Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Iphone 14 prо Мах» імеі: НОМЕР_1 ; імеі: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Samsung С10і» імеі: НОМЕР_3 імеі: НОМЕР_4 , ноутбук марки «Asus» s/n M4RD (HBN0CХ01Р127446) та зарядний пристрій, які знаходяться в камері схову речових доказів ГУ СБУ в Автономній республіці Крим - повернути ОСОБА_3 : документи вказані у постанові про визнання речовими доказами, долучення їх до матеріалів кримінального провадження та визначення їх місця зберігання від 19.02.2026 зазначених у п. 1 - залишити при матеріалах цього кримінального провадження.

Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави 8183 грн. 12 коп. на рахунок проведення експертизи.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку в день його проголошення вручити прокурору, захиснику та перекладачу. 
Копію вироку суду надати обвинуваченому  ОСОБА_3  у перекладі на арабську мову засвідченому підписом перекладача.

Суддя            ОСОБА_1