Справа № 504/2138/26
Номер провадження 1-кп/504/545/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.07.2026 року | с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в с-щі Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження № 220226160000000183, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2026 за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сапанів Кременецького району Тернопільської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 21.12.2023 (більш точний час не встановлено), знаходячись за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, з використанням засобів масової інформації, будучи обізнаним щодо розпочатого 24.02.2022 відкритого воєнного нападу Російської Федерації проти України, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які він розповсюджує у загальнодоступній соціальній Інтернет-мережі «Facebook», може ознайомитися необмежена кількість осіб, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, з використанням засобів масової інформації, використовуючи електронне обладнання - власний мобільний телефон марки Iphone 12 Pro, з IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 5GLH3ZA/A з номером мобільного телефону ТОВ «Лайфселл» (код ЄДРПОУ 22859876) НОМЕР_3 та відповідне програмне забезпечення, яке на ньому інстальовано, авторизувавшись у соціальній Інтерне-мережі «Facebook», як користувач « ОСОБА_6 » (веб адреса облікового профілю ІНФОРМАЦІЯ_2 ), маючи 803 друзів, здійснив поширення відео-публікації від 20.12.2023 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) із наступним змістом: «Якщо народ не має свого національного самоусвідомлення - це сміття, на ґрунті якого проростають інші народи. Сьогодні вони проростають на нашій землі, розумієте, ці народи і сьогодні вони керують нами. І ми не можемо ніяк зрозуміти, що за цим стоять тільки гроші і інтереси. А якби люди це усвідомили, ніхто б не пішов на брата тоді. І якби вони знали, сьогодні інформацію так створили, що ми ж ОСОБА_7 , начеб то скидали, да, ми ж не йшли ні проти росії, ні проти Донецька, ні проти чого. Чому така дезінформація? І це наші зробили, це не чужі. Я хочу сказати, піднімайся народе мій, піднімайся! Ще є нагода воскреснути, є нагода! Захистити наших хлопців, наших матерів, наших дітей, наших дівчат Якщо ми сьогодні не захистимо землю, нам Отець не простить» користувача аккаунта « ОСОБА_8 » шляхом її репосту (дії, коли користувач соціальної мережі повторно публікує вміст який створив інший користувач з метою поділитися інформацією з ширшою аудиторією, яка, можливо, не мала доступу до оригінальної публікації) на власну сторінку в соціальній мережі «Facebook» « ОСОБА_6 », що дозволило всім його друзям, підписникам, фоловерам та відвідувачам сторінки (облікового профілю) « ОСОБА_6 » ознайомитись із вищевказаною відео-публікацією, яка містить виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту. 
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 43-2 КК України - виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників за кваліфікуючими ознаками: поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, з використанням засобів масової інформації. 
Між підозрюваним ОСОБА_4 , який представлений захисником - адвокатом ОСОБА_5 , та прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування, а саме 12.05.2026 була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнавати свою винуватіть у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувального акту, у подальшому надавати правдиві свідчення у кримінальних провадженнях (судових засіданнях) щодо осіб, причетних до інкримінуємого йому злочину.
У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті. 
Суд, у відповідності до ч.2 ст.473 КПК України та ч.4 ст.474 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 його права та наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, переконався у добровільності укладення угоди і що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 , як і прокурор ОСОБА_3 , заявили, що вони повністю розуміють наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України та просили суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості. 
В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.66 КК України є щире каяття вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння у розкритті вчиненого кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає та достатнім обрати ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди міру покарання за ч.3 ст. 436-2 КК України - 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1-2 ч.2 ст. 76 КК України, що на думку суду буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Підставами для застосування ст. 75 КК України є: визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, позитивна характеристика, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, донат на ЗСУ 50 000 гривень. 
Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 16.03.2026 обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 120 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 399360,00 грн.
Відповідно до положень ч.11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
З урахуванням відсутності стягнень майнового характеру за результатом розгляду справи, виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків під час розгляду справи у суді, відсутності підстав для звернення застави в дохід держави та скасування дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу, сума сплаченої застави має бути повернута заставодавцям - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Процесуальні витрати по справі на проведення судової експертизи, витрати на яку становлять 38167,20 грн. - знайшли своє підтвердження та відповідно до положень ст. 124 КПК України підлягають стягненню за рахунок обвинуваченого.
Цивільний позов по справі не заявлений. 
У зв`язку із цим, арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 26.02.2026 підлягає скасуванню.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України із застосуванням ст. 96-1 КК України.
З огляду на зазначене, суд вважає необхідним дану угоду про визнання винуватості затвердити, а обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 436-2 КК України.
Керуючись ст.ст.124, 370-374, 394, 473-475 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості між обвинуваченим  ОСОБА_4  та прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 , укладену 12.05.2026 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
Застосувати ст. 75 КК України і звільнити  ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку  ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експерта з проведення експертизи в сумі 38167,20 грн. - на користь держави.
Дію запобіжного заходу, застосованого до  ОСОБА_4 на підставі ухвали Пересипського районного суду м. Одеси від 26.02.2026 у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - скасувати.
Повернути ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 24.05.2014 Збаразьким РС УДМС України в Тернопільській області, IBAN НОМЕР_5 відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО банку 305299, ЄДРПОУ банку 14360570, рахунок отримувача НОМЕР_9, отримувач ОСОБА_9 , РНОКПП отримувача НОМЕР_4 ), кошти в розмірі 300 000 грн., та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий 06.11.2019 органом 6119, IBAN НОМЕР_7 відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО банку 305299, ЄДРПОУ банку 14360570, рахунок отримувача НОМЕР_10, отримувач ОСОБА_10 , РНОКПП отримувача НОМЕР_8 ), кошти в розмірі 99 360 грн, внесені ними 17.03.2026 в якості застави за  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по справі №523/5346/26.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 26.02.2026.
Речовий доказ по справі, а саме мобільний телефон ОСОБА_4 марки Iphon, з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , з IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 - конфіскувати в дохід держави відповідно до приписів ст. 96-1 КК України.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя:          ОСОБА_1