справа № 208/4306/26
№ провадження 1-кп/208/1341/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Кам`янського, у складі 
головуючого судді   ОСОБА_1 , 
секретаря   ОСОБА_2 , 
за участю прокурора   ОСОБА_3 , 
обвинуваченого   ОСОБА_4 , 
захисника   ОСОБА_5 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості від 27.07.2026 року у кримінальному провадженні №62026050010006085 від 10.03.2026 року щодо 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, що має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, стрільця 3-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,
ВСТАНОВИВ:

01.02.2025 року об 11:00 год., за місцем тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у АДРЕСА_2 , командир взводу 3-ої роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) батальйонної тактичної групи НОМЕР_2 бригади оперативного призначення лейтенант ОСОБА_7 віддав на виконання бойовий наказ групі військовослужбовців у складі солдата ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_8 , солдата ОСОБА_9 , згідно якого, вищезазначеним військовослужбовцям наказано до 12:00 год. 01.02.2025 року здійснити заміну особового складу на Пвід «Вулкан» та продовжувати стійку оборону позиції відділення.
Вищезазначений наказ був виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих їй повноважень. Зміст наказу не суперечить чинному законодавству та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод солдата ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.
Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді стрільця 3-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, дислокації підрозділу в с. Сергіївка Покровського району Донецької області, відкрито відмовився виконати бойовий наказ командира взводу 3-ої роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) батальйонної тактичної групи 15 бригади оперативного призначення, лейтенанта ОСОБА_7 , згідно якого ОСОБА_4 наказано, будучи в групі військовослужбовців, до 12:00 год. 01.02.2025 року здійснити заміну особового складу на Пвід «Вулкан» та продовжувати стійку оборону позиції відділення, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву Сил оборони України на зазначеній ділянці оборони.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, а саме: непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.
27.07.2026 року між обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , та прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, в якій сторони зазначили формулювання обвинувачення та її правову кваліфікацію із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгодили покарання обвинуваченому за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки із його заміною на 2 (два) роки службового обмеження для військовослужбовців із відрахуванням 20% із суми грошового забезпечення в дохід держави 
Сторони угоди оговорили наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені КПК України. 
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, визнав повністю та зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, зазначивши, що добровільно уклав її, надав згоду на застосування до нього узгодженого покарання. 
Прокурор ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначили, що угода укладена сторонами добровільно, наслідки укладання угоди є зрозумілими для сторін, зміст угоди відповідає вимогам КПК України та КК України, у зв`язку з чим просили затвердити її. 
Дослідивши наявні матеріали справи та з`ясувавши думку сторін, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України відноситься до тяжких злочинів, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним не існує, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. 
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, за місцем служби характеризується позитивно, неодружений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність до призову під час мобізації, на особливий період, досвіду участі в бойових діях. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України не встановлено.
Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. 
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст..69 КК України узгодженого сторонами покарання у виді у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, та на підставі ст.ст. 58, 69 КК України замінивши основне покарання ОСОБА_4 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на 2 (два) роки службових обмежень для військовослужбовців із відрахуванням 20% із суми грошового забезпечення в дохід держави
Речові докази та процесуальні витрати відсутні. 
Керуючись п. 1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.07.2026 року між обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , та прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 62026050010006085 від 10.03.2026 року. 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.58 КК України замінити основне покарання ОСОБА_4 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України, у вигляді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня, з якого фактично розпочнеться відрахування із грошового забезпечення військовослужбовця.
Вирок відповідно до ст.532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Кам`янського протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя       ОСОБА_1