КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року місто Київ № 320/34588/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоус А.Ю. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ПРОМКОМПЛЕКТ» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

ГУ ДПС у м. Києві звернулось з позовом, відповідно до якого просило стягнути кошти платника податків ТОВ “ТД “ПРОМКОМПЛЕКТ” з усіх рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 110923,21 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з відомостями інформаційно-комунікаційної системи Державної податкової служби “Податковий блок” на момент звернення до суду за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 110923,21 гривень. Вказана сума заборгованості виникла у зв`язку з несплатою платником податків сум податкових зобов`язань, нарахованих платником податків самостійно, згідно з поданою податковою декларацією (від 22.02.2021 №9031683481) та за результатами контрольно-перевірочної роботи податкового органу (податкові повідомлення-рішення від 23.02.2021 №149180411, від 11.05.2021 №349860411, від 23.06.2021 №483320411, від 28.02.2024 №145010905 та пеня).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті. 
Поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у справі надіслане відповідачу за його місцезнаходженням (02218, місто Київ, вулиця Миколи Кибальчича, будинок 2-А, офіс 8) згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на час направлення поштового відправлення). Разом з тим, 09.08.2025 відділенням поштового зв`язку конверт було повернуто на адресу відправника (суду) з відміткою "за закінченням терміну зберігання". 
Однак, суд зазначає, що адреса, на яку судом здійснено направлення ухвали суду від 15.07.2025, повністю відповідає місцезнаходженню відповідача згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань
Верховний Суд у постанові від 24.11.2021 у справі №280/228/20 вказав, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. 
Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, судом вжито усіх необхідних заходів задля повідомлення відповідача щодо розгляду цієї справи, та відповідно до положення пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України дає підстави вважати, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі врученою відповідачу. 
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю “ТД “ПРОМКОМПЛЕКТ” (ідентифікаційний код 42606681, місцезнаходження: 02218, місто Київ, вулиця Миколи Кибальчича, будинок 2-А, офіс 8) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві.
Відповідачем самостійно визначено суму грошового зобов`язання у звітній податковій декларації з податку на додану вартість від 22.02.2021 та нараховано за 2021 рік 23859 грн.
ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.02.2021 №149180411, яке направлено та отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. 
ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.05.2021 №349860411, яке направлено на адресу відповідача та 25.06.2021 повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою пошти про невручення. 
ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.06.2021 №483320411, яке направлено на адресу відповідача та 23.06.2021 повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою пошти “за закінченням терміну зберігання”. 
ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.02.2024 №145010905, яке направлено та отримано відповідачем 21.03.2024, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. 
Згідно з корінцем податкової вимоги форми "Ю" від 21.05.2021 №0028762-1302-2653 відповідачу сформовано податковий борг за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 20.05.2021 у розмірі 54448,08 грн. 
Указану податкову вимогу було направлено відповідачу, однак на адресу контролюючого органу повернувся конверт з відміткою пошти “за закінченням терміну зберігання”.
У зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Суд установив, що за відповідачем обліковується податковий борг у загальній сумі 110923,21 грн, який виник унаслідок несплати самостійно визначеного зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість від 22.02.2021 та грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 23.02.2021 №149180411, від 11.05.2021 №349860411, від 23.06.2021 №483320411 і від 28.02.2024 №145010905.
Розмір і склад податкового боргу підтверджуються розрахунком податкового боргу та інтегрованою карткою платника податків. Доказів оскарження відповідних податкових повідомлень-рішень, погашення боргу або неправильності здійсненого позивачем розрахунку матеріали справи не містять.
Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. 
Пунктами 59.1 та 59.3 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до пункту 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
Судом установлено, що контролюючим органом щодо відповідача сформовано податкову вимогу форми "Ю" від 21.05.2021 №0028762-1302-2653 за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 20.05.2021 у розмірі 54448,08 грн. 
Указану податкову вимогу було направлено відповідачу, однак на адресу контролюючого органу повернувся конверт з відміткою пошти “за закінченням терміну зберігання”.
Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
За правилами абзаців першого, другого пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Верховний Суд у постанові від 24.09.2025 у справі №520/7480/25 зазначив, що у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
У постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 Верховний Суд дійшов висновку, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Суд зазначає, що адреса, на яку направлено податкову вимогу, відповідає місцезнаходженню відповідача згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Отже, контролюючим органом дотримано наведені вимоги ПК України щодо формування податкової вимоги в зв`язку з несплатою узгодженого грошового зобов`язання та вчинення дій щодо стягнення податкового боргу.
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пунктів 95.1 та 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктом 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Таким чином, ураховуючи підтвердження матеріалами справи наявності у відповідача податкового боргу у визначеному розмірі, який добровільно не сплачено, дотримання контролюючим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, відсутність у матеріалах справи доказів, які спростовували б його наявність або розмір, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки позивачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати розподілу та присудження не підлягають.
Керуючись статтями 2-3, 5-15, 72-77, 90, 122, 132, 139, 242-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з відкритих рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю “ТД “ПРОМКОМПЛЕКТ”, податковий борг у загальній сумі 110923,21 грн. (сто десять тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 21 копійка).
Відомості про сторони та інших учасників справи: 
позивач - Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011, місцезнаходження: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19);
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «ПРОМКОМПЛЕКТ» (ідентифікаційний код 42606681, місцезнаходження: 02218, місто Київ, вулиця Миколи Кибальчича, будинок 2-А, офіс 8).
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоус А.Ю.