ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.08.2026 Справа № 914/1734/26 

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодекс безпеки плюс"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Моджі"
про стягнення 54978,84 грн

ПРОЦЕС.
Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Кодекс безпеки плюс" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Моджі" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 54978,84 грн.
Ухвалою суду від 10.06.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №914/1734/26, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.

СУТЬ СПОРУ ТА ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Позивач зазначив, що 14.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кодекс безпеки плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Моджі» укладено договір №013/п-23/п про надання послуг пультової охорони.
Cтаном на 01.01.2026 загальний розмір заборгованості відповідача за 2025 рік становив 39905,50 грн, з яких 35173,24 грн — заборгованість за період з 01.08.2025 по 30.11.2025 та 14732,26 грн — вартість послуг за грудень згідно з актом №334, за мінусом 10000,00 грн проведеної відповідачем оплати 24.12.2025.
Як зазначив позивач, у період з січня по квітень 2026 року позивач у повному обсязі виконував свої зобов`язання за договором, загальна вартість наданих послуг охорони склала 48050,55 грн.
Позивач вказав, що відповідач протягом 2026 року здійснив чотири безготівкові транзакції на загальну суму 40000,00 грн.
Як зазначено у позовній заяві, за рахунок проведених відповідачем у 2026 році платежів було повністю погашено заборгованість за послуги охорони, надані у 2025 році (39905,50 грн).
Як вказав позивач, залишок коштів від вказаних вище оплат у розмірі 94,50 грн спрямовано на часткове погашення заборгованості з оплати послуг охорони за січень 2026 року.
Позивач зазначив, що з огляду на викладене, станом на день подання позову загальна сума непогашеного основного боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Моджі" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Кодекс безпеки плюс" становить 47956,05 грн. 
На підставі пункту 5.2.6 договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 4771,20 грн.
Керуючись частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 475,80 грн та інфляційні втрати в розмірі 1775,79 грн.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 54978,84 грн, з яких 47956,05 — основний борг, 1775,79 грн — інфляційні втрати, 4771,20 грн — пеня та 475,80 грн — 3% річних.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
14.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кодекс безпеки плюс" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Моджі" (замовник) укладено договір про надання послуг пультової охорони №013/п-23/п, відповідно до пункту 2.1. якого виконавець надає замовнику послуги із охорони об`єкту, зазначених у Дислокації (Додатку №4 до Договору), у вигляді спостереження за об`єктом за допомогою сигналізації та направлення на об`єкт Групи Швидкого Реагування (ГШР) у разі спрацювання сигналізації, або натискання тривожної кнопки (у разі, якщо об`єкт такою кнопкою обладнаний).
За надані послуги замовник виплачує виконавцю грошові кошти, згідно встановленої у договорі ціни (пункт 2.3. договору).
Відповідно до пункту 4.1. договору вартість послуг, вказаних в п.2.1 цього договору, зазначена у дислокації (додатку №4 до договору).
Згідно з пунктом 4.4. договору оплата послуг з охорони об`єкта здійснюється замовником в національній валюті України, на умовах попередньої (авансової) оплати за наступний місяць щомісячно до 28-го числа поточного місяця на підставі договору, рахунок надається «виконавцем» «замовнику» за його вимогою.
Оплата за послуги здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок виконавця, або у іншому порядку відповідно до чинного законодавства. Оплата послуг проводиться замовником на підставі рахунку, наданого виконавцем, або на підставі чинного договору за вказаними в ньому банківськими реквізитами виконавця. Рахунок на оплату не є обов`язковим документом і надається виконавцем за вимогою замовника. Датою сплати послуг вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця (пункти 4.5.-4.7 договору).
Відповідно до пункту 5.2.6 договору виконавець має право вимагати від замовника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.
Пунктом 6.1.12 договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату по цьому договору, включаючи вартість послуг із обслуговування та усунення недоліків і ушкоджень сигналізації, які виникли не з вини виконавця.
Згідно з пунктом 7.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором згідно норм чинного законодавства України.
Відповідно до пункту 9.6 договору сторони домовились про можливість використання у взаємовідносинах, які випливають з цього договору, електронного підпису та/або печатки при формуванні чи надісланні документів із застосуванням у встановленому порядку за взаємною згодою бухгалтерського, банківського чи обліково-звітного програмного забезпечення, зокрема при проведенні взаєморозрахунків, підтвердження факту виконаних робіт, наданих послуг, виставлення рахунків, підписання за спільним волевиявленням сторін додаткових угод тощо. Використання електронного підпису та/або печатки є підтвердженням волевиявлення сторони від імені якої їх застосовано. Уся відповідальність за достовірність та уповноважене використання електронного підпису та/або печатки покладається на сторону від імені якої їх використано. При цьому, здійснення сторонами вказаним способом в межах та потребах виробничої взаємодії електронного документообігу здійснюється у порядку, що не суперечить чинному законодавству та із врахуванням усіх положень даного договору за аналогією передбаченого ним порядку паперового документообігу або в частині, що не суперечить йому.
Пунктами 10.1-10.2 договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з « 14» вересня 2023 і діє до « 31» грудня 2023. Якщо за 15 діб до закінчення строку дії договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається подовженим на тих же умовах на один календарний рік.
У матеріалах справи міститься акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.08.2025 по 30.11.2025, що підписаний електронними підписами директорів виконавця і замовника про те, що заборгованість за договором становить 35173,24 грн.
У грудні 2025 року позивач надав відповідачу послуги на суму 14732,26 грн, що підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.12.2025 №334.
У період з січня по квітень 2026 року на виконання умов договору позивач надав послуги (на суму 48050,55 грн), які були прийняті відповідачем, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме: від 31.01.2026 №22 на суму 14700,00 грн, від 28.02.2026 №29 на суму 13700,00 грн, від 31.03.2026 №56 на суму 12383,88 грн, від 20.04.2026 №76 на суму 7266,67 грн.
Як зазначено у вищеперелічених актах, замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.
Як вбачається із банківської виписки за період з 14.09.2023 по 05.06.2026, відповідач здійснив перерахування коштів, зокрема: 24.12.2025 (документ №13493) — 10000,00 грн, 23.01.2026 (документ №13665) — 20000,00 грн, 14.03.2026 (документ №13980) — 10000,00 грн, 18.03.2026 (документ №14001) — 5000,00 грн, 17.04.2026 (документ №14103) — 5000,00 грн.
Таким чином, враховуючи наведене позивач зазначає, що сума основного боргу за договором становить 47956,05 грн.
На підставі договору позивач здійснив відповідачу нарахування пені в розмірі 4771,20 грн.
Крім того, керуючись частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивач за невиконання відповідачем грошових зобов`язань нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 475,80 грн та інфляційні втрати в розмірі 1775,79 грн.
Відповідач не подав відзив на позовну заяву.

ВИСНОВКИ СУДУ.
Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).
Як встановлено судом, 14.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кодекс безпеки плюс" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Моджі" (замовник) укладено договір про надання послуг пультової охорони №013/п-23/п, відповідно до пункту 2.1. якого виконавець надає замовнику послуги із охорони об`єкту, зазначених у Дислокації (Додатку №4 до Договору), у вигляді спостереження за об`єктом за допомогою сигналізації та направлення на об`єкт Групи Швидкого Реагування (ГШР) у разі спрацювання сигналізації, або натискання тривожної кнопки (у разі, якщо об`єкт такою кнопкою обладнаний).
Факт надання відповідачу послуг підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.08.2025 по 30.11.2025, що підписаний електронними підписами директорів виконавця і замовника та актами здачі-приймання робіт (надання послуг): від 31.01.2026 №22, від 28.02.2026 №29, від 31.03.2026 №56, від 20.04.2026 №76.
Як зазначив позивач та як підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача, з урахуванням проведених ним оплат у грудні 2025 та січень-квітень 2026 року, становить 47956,05 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні, відзив на позовну заяву відповідач не подав.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За умовами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як встановлено судом, пунктом 5.2.6 договору передбачено, що виконавець має право вимагати від замовника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також суму подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.
Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 4771,20 грн пені, 1775,79 грн інфляційних втрат та 475,80 грн — 3% річних є обґрунтовані.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позов про стягнення 47956,05 грн основного боргу, 4771,20 грн пені, 1775,79 грн інфляційних втрат та 475,80 грн — 3% річних є обґрунтований, підтверджений матеріалами справи, не спростований відповідачем, з огляду на що підлягає задоволенню повністю. 

ВИТРАТИ ПО СПЛАТІ СУДОВОГО ЗБОРУ.
При зверненні до суду із позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №951 від 05.06.2026.
Таким чином, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 2662,40 грн витрат по сплаті судового збору, оскільки позов у даній справі підлягає задоволенню повністю.

ВИТРАТИ НА ПРОФЕСІЙНУ ПРАВНИЧУ ДОПОМОГУ
У позовній заяві позивачем заявлено до стягнення 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши заявлену вимогу позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, суд зазначає таке. 
Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до орієнтовного розрахунку суми судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 8000,00 грн.
Крім того, в матеріалах справи міститься копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У позовній заяві позивач зазначив, що з метою надання правової допомоги у даній справі позивачем укладено договір про надання правової допомоги з АО «СПАЄРЛЕКС» № 18-7 від 18.06.2026 та Додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, якими передбачено, що за вивчення, правовий аналіз наданих замовником документів, складення і подання до господарського суду позовної заяви та представництво замовника в суді першої інстанції у справі за позовом замовника до ТОВ «Моджі» про стягнення заборгованості за Договором №013/п-23/п про надання послуг пультової охорони від 14.09.2023 замовник сплачує виконавцю фіксовану суму у розмірі 8000,00 грн на підставі виставленого рахунку.
Сторона спору має обов`язок заявити про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та подати докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Такий обов`язок чітко визначено у статтях 124, 126, 221 ГПК України.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд здійснює розподіл судових витрат у разі дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. 
У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання доказів суд залишає таку заяву без розгляду.
(Див. постанову ОП КГС ВС від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Як вбачається із матеріалів справи, посилаючись на договір про надання правової (правничої) допомоги від 18.06.2026 №18-7 та Додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, позивач вказаного договору та додаткової угоди до матеріалів справи не долучив. 
Водночас позивач не заявляв про подання цих доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Таким чином, позивачем не дотримано порядку та строків на подання доказів, а відтак заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, викладена позивачем у позовній заяві підлягає залишенню без розгляду. 
Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Моджі" (79038, місто Львів, вулиця Медової Печери, будинок 3, ідентифікаційний код — 43741839) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кодекс безпеки плюс" (79005, місто Львів, вул.Руставелі Ш., будинок 13, офіс 14, ідентифікаційний код – 44027241) 47956,05 грн – основного боргу, 4771,20 грн – пені, 1775,79 грн – інфляційних втрат, 475,80 грн – 3% річних та 2662,40 грн витрат по сплаті судового збору.
3.  Заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн залишити без розгляду.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення підписано 18.08.2026.

Суддя Петрашко М.М.