ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1994/26 Справа № 199/5918/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - МАШКІНА Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 липня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,
за участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 29.04.2026 року о 08:45 годині в м. Дніпро, вул. Солончакова, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FORD, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Drager на місці зупинки зі згоди водія, результат огляду – 0,39 проміле. чим порушив п.2.9.а ПДР України. 
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року  ОСОБА_2  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування посилається на такі обставини:
-повний текст постанови отримав 28.05.2026 року;
-на відеозаписі відсутній рух автомобіля та момент його зупинки;
-стверджує, що суд безпідставно послався на постанови Кабінету Міністрів України № 1455 та № 1456, які, на його думку, не регулюють питання зупинки транспортних засобів у справах за ст. 130 КУпАП, а відсутність у матеріалах справи наказу коменданта та переліку уповноважених осіб свідчить про незаконність функціонування мобільного блокпоста;
-стверджує, що суд не надав оцінки порушенням порядку проведення огляду на стан сп`яніння, а саме: самостійному встановленню поліцейським мундштука до приладу «Драгер», непроведенню нульового тесту, недемонстрації показань приладу до початку тестування, проведенню огляду в неналежних умовах та відсутності в матеріалах справи сертифіката відповідності і свідоцтва про повірку приладу;
-після результату огляду за допомогою приладу Драгер не запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду, а також не видано направлення для проходження такого огляду;
-вважає незаконною фотофіксацію ОСОБА_1 та його транспортного засобу;
-поліцейські не представилися, чим порушили ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію»;
-висловлювання поліцейського на його адресу свідчать про упередженість службової особи;
-відсутні ознаки сп`яніння та не роз`яснено права. 
В суді апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Вимоги апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 щодо поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, у зв`язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню, оскільки відповідно до матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 отримав повний текст постанови лише 28.05.2026 року, а тому подав апеляційну скаргу у встановлений десятиденний строк після отримання копії постанови.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема: 
-протоколом серії ЕПР1 № 652648 від 29.04.2026 року;
-відеозаписом;
-роздруківкою за результатами проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest Drager 7510 ОСОБА_1 29.04.2026 року, результат – 0, 39 ‰;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , результат – 0, 39 ‰.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Наявний у матеріалах справи відеозапис хоча й не містить безперервної фіксації всіх подій з моменту зупинки транспортного засобу, однак відображає обставини, необхідні для встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Сам по собі факт відсутності безперервної відеофіксації не свідчить про недопустимість такого доказу та не спростовує зафіксованих ним обставин.
Посилання на те, що поліцейськими не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, спростовуються матеріалами справи. Зокрема, відповідно до результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу Драгер, результат тестування становив 0,39 проміле, що перевищує допустиму норму та підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Як убачається з матеріалів справи та дослідженого судом відеозапису, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Драгер, результат якого становив 0,39 проміле. Після оголошення результату огляду ОСОБА_1 не висловлював незгоди з показаннями приладу, не заперечував результат проведеного тестування та не наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я.
Крім того, матеріали справи містять підписані ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківку за результатами проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest Drager 7510, з яких вбачається його згода як на проведення такого огляду, так і з його результатами. Будь-яких зауважень чи заперечень щодо процедури огляду або отриманого результату в зазначених документах не міститься. 
Доводи апеляційної скарги щодо самостійного встановлення поліцейським мундштука до спеціального технічного засобу, непроведення «нульового тесту», недемонстрації показників приладу до початку тестування є необґрунтованими.
Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, будь-яких заперечень щодо порядку проведення огляду чи справності спеціального технічного засобу не висловлював, результат огляду не оспорював та не заявляв про недовіру до отриманого результату.
Після проведення огляду приладом «Drager» зафіксовано результат 0,39 проміле, який ОСОБА_1 не заперечувався.
За таких обставин у працівників поліції були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення повторного огляду, оскільки його незгода з результатом огляду в установленому порядку не була висловлена та належним чином зафіксована.
Не заслуговують на увагу й доводи щодо безпідставної зупинки транспортного засобу, оскільки законність підстав зупинки транспортного засобу не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідальність за цією нормою настає за керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду, а не за правомірність чи неправомірність первинної зупинки. Підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння.
Із відеозапису, дослідженого судом апеляційної інстанції, вбачається, що о 09 год. 09 хв. працівником поліції ОСОБА_1 повідомлено причину зупинки транспортного засобу, а саме здійснення заходів щодо блокування транспортного засобу особи, яка перебуває у розшуку за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП.
Посилання на відсутність у матеріалах справи наказу коменданта, переліку уповноважених осіб чи інших документів щодо функціонування блокпоста не спростовують законності проведення огляду на стан сп`яніння та не впливають на правильність вирішення справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання на незаконність здійснення працівниками поліції фотофіксації його та транспортного засобу за допомогою приватного технічного засобу не впливають на правильність вирішення справи. Матеріали такої фотофіксації до матеріалів справи не долучалися, судом першої інстанції як докази не досліджувалися та не покладалися в основу постанови, а тому правовій оцінці у межах даного провадження не підлягають.
Доводи апеляційної скарги щодо нібито змови працівників поліції з представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також щодо увімкнення нагрудної відеокамери через певний час після початку спілкування ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.
Відповідно до статті 266 КУпАП предметом перевірки у даній категорії справ є дотримання встановленого законом порядку проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Інші обставини, які не стосуються процедури проведення такого огляду та не впливають на встановлення факту перебування особи у стані сп`яніння, не є предметом доказування у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання на грубе поводження, образливі висловлювання та упереджене ставлення працівників поліції також не можуть бути підставою для скасування постанови суду. Навіть у разі підтвердження таких обставин вони можуть бути підставою для вирішення питання про дисциплінарну відповідальність відповідних працівників поліції, однак самі по собі не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та не впливають на допустимість доказів, покладених в основу постанови.
Посилання на окремі судові рішення та власне тлумачення норм законодавства не спростовують висновків суду першої інстанції. Відповідно до статті 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Саме така оцінка доказів була надана судом першої інстанції та перевірена судом апеляційної інстанції.
Доводи про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, спростовуються матеріалами справи, а саме у пункті 13 протоколу про адміністративне правопорушення міститься власноручний підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені чинним законодавством, зокрема ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Зазначений підпис міститься без будь-яких зауважень чи заперечень щодо змісту роз`яснених прав.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують встановлених судом обставин щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Сукупність досліджених доказів є належною, допустимою та достатньою для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається. 
Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю за доцільне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  строк апеляційного оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 27 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду        О.Є. Джерелейко