| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/643/26 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:
У січні 2026 року у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 в частині нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 24 квітня 2022 року по 15 червня 2022 року включно;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену частину суми додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі 100 000 пропорційно в розрахунку на місяць, за період з 24 квітня 2022 року по 15 червня 2022 року включно у розмірі 119 000 гривень 00 коп.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 у період з 29 березня 2022 року по 17 вересня 2025 року проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . На виконання розпорядження начальника штабу - заступника командувача оперативного командування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20 квітня 2022 року №502/10/19дск, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20 квітня 2022 року №124 створено зведений стрілецький батальйон військової частини НОМЕР_1 , до складу якого увійшов позивач, який направлений у відрядження до оперативного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для недопущення переправи через р. Десна. У період з 24 квітня 2022 року по 15 червня 2022 року позивач у складі зведеного стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 виконував завдання, визначене розпорядженням начальника штабу - заступника командувача оперативного командування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20 квітня 2022 року №502/10/19дск, по недопущенню переправи через р. Десна ДРГ та груп ССО противника, що підтверджується витягом із Журналу бойових дій зведеного стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 інв. №8/ДСК, перереєстрованого наказом командира військової частин НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.10.2024 №645 за інв. №450/1/ДСК від 25.10.2024 та Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданою військовою частиною НОМЕР_1 12 грудня 2025 року за №939/2/7/381/д. Однак, за вказаний період позивачу виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень, передбачена Постановою №168, замість належних до виплати 100 000 гривень пропорційно розрахунку на місяць. Позивач вважає такі дії військової частини НОМЕР_1 протиправними.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року відмовлено повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000 грн, з огляду на відсутність інформації щодо безпосередньої участі позивача у цей період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території ведення бойових дій.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року у справі №580/643/26 та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 задовольнити у повному обсязі.
Скаргу мотивує тим, що рішенням суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідає прецедентній практиці Верховного Суду, викладеній у постановах від 21 березня 2024 року у справах № 560/3159/23 та № 560/12539/22, від 28 травня 2024 року у справі № 560/1200/23, від 6 червня 2024 року у справі №200/706/23.
Апелянт вказує, що судом не враховано, що виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється за: безпосередню участь у бойових діях; забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Судом також не враховано, що у період з 24.04.2022 по 15.06.2022 позивач здійснював забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, яке підпадає під визначену Постановою №168 умову, за яку здійснюється виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень. При цьому, жодна норма Постанови №168 та окремих доручень Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 та від 23.06.2022 №912/з/29 не ставить право військовослужбовців на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень виключно у залежність від ведення військовослужбовцями бойових дій з ворогом із застосуванням будь-яких видів озброєння та/або перебування безпосередньо в районах саме ведення бойових дій.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
ОСОБА_1 у період з 29 березня 2022 року по 17 вересня 2025 року проходив військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.03.2022 №119 та витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.09.2025 №280.
Згідно з витягом із розпорядження Начальника штабу - заступника командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.04.2022 № 502/10/19дск, доручено командиру військової частини НОМЕР_1 на виконання розпорядження командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для недопущення здійснення переправи через р. Десна ДРГ та груп ССО противника для дій в глибині території держави та з метою обладнання оперативного рубежу оборони ОУВ, наказано командиру 1129 зрп з отриманням цього розпорядження сформувати зведений стрілецький батальйон в складі 3 (трьох) рот по 2 (два) взводи в кількості 200 (двохсот) військовослужбовців, які будуть задіяні для обладнання оперативного рубежу оборони ОУВ. Здійснити відбір, підготовку та злагодження особового складу з військовослужбовців, що не проходили навчання на іноземні зразки озброєння протиповітряної оборони. До 09.00 23.04.2022 передати його в оперативне підпорядкування командира оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в районі АДРЕСА_1 .
На виконання розпорядження начальника штабу - заступника командувача оперативного командування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20 квітня 2022 року №502/10/19дск, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20 квітня 2022 року №124 створено зведений стрілецький батальйон військової частини НОМЕР_1 , до складу якого включено позивача (2 стрілецька рота 2 стрілецький взвод)
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2022 №146 позивач вибув до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для виконання завдань за призначенням.
24 квітня 2022 року позивач прибув до складу сил та засобів оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучаються та беруть безпосередню участь в оборонній операції для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України, з метою виконання службових (бойових) завдань.
Не погоджуючись з розміром грошового забезпечення за період з 24 квітня 2022 року по 15 червня 2022 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено в Законі України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), який установлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII установлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 (далі - Постанова КМУ №168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217 і від 22.03.2022 № 350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «є Підтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, пунктом 17 якого визначено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
На виконання вказаних норм Міністром оборони України приймалися відповідні рішення.
Пунктом 3 Рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 (викладеного у формі телеграми) було визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: 1) бойовий наказ (бойове розпорядження); 2) журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Наказано про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
У подальшому Міністром оборони України, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, прийнято рішення (у формі окремого доручення) від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі - Рішення № 912/з/29).
Пунктом 1 Рішення №912/з/29 визначено, що під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань (військ) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії.
Абзацами 3 та 4 пункту 3 Рішення № 912/з/29 наказано документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Пунктом 4 Рішення № 912/з/29 наказано керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних групи, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Пунктами 5 та 6 Рішення № 912/з/29 визначено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
У справі, що розглядається, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22 квітня 2022 року №146 позивач вибув до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для виконання завдань за призначенням (а.с.8).
24 квітня 2022 року позивач прибув до складу сил та засобів оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучаються та беруть безпосередню участь в оборонній операції для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України, з метою виконання службових (бойових) завдань.
У період з 24 квітня 2022 року по 15 червня 2022 року позивач у складі зведеного стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 виконував завдання, визначене розпорядженням начальника штабу - заступника командувача оперативного командування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20 квітня 2022 року №502/10/19дск, по недопущенню переправи через р. Десна ДРГ та груп ССО противника, що підтверджується витягом із Журналу бойових дій зведеного стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2022 інв. №8/ДСК, перереєстрованого наказом командира Військової частин НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22.10.2024 №645 за інв. №450/1/ДСК від 25.10.2024 та Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 12 грудня 2025 року за №939/2/7/381/д.
Позивач вважає, що означені обставини та надані документи підтверджують його право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень, передбаченої Постановою №168, пропорційно розрахунку на місяць.
Звернення позивача до Військової частини НОМЕР_1 щодо перерахунку відповідного грошового забезпечення у матеріалах справи відсутнє. Також, матеріали справи не містять відмови відповідача у здійсненні відповідних нарахувань.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказав про те, що відмовляючи у такому нарахуванні керувався відсутністю рапорту командира підрозділу. Також вказав про те, що рапорт командира підрозділу є обов`язковою умовою для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях та включення військовослужбовця в перелік осіб, яким відповідно до наказу командира військової частини виплачується додаткова винагорода, що передбачено абз.3, п.3 Окремого доручення.
З аналізу вказаних нормативно-правових актів, що підлягали застосуванню на час виникнення спірних правовідносин, слідує, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю збільшується до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Підставою для виплати такої збільшеної додаткової винагороди є відповідні накази командирів (начальників), а документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів є: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій; рапорт командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях або у виконанні бойових (спеціальних завдань) завдань та довідки командира військової частини за формою, що затверджена відповідним додатком до рішення Міністра оборони України (у формі окремого доручення) від 23.06.2022 № 912/з/29.
Відповідно до частини третьої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.
Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки на час розгляду справи таких не існує.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, установлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Звертаючись до суду з цим позовом позивач просить визнати протиправними дії та стягнути з Військової частини НОМЕР_1 невиплачену частину суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою кабінету міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі 100 000 пропорційно в розрахунку на місяць.
Разом з тим, доказів звернення позивача до командира (начальника) військової частини, у складі якої він проходив службу за вказаний період з метою отримання відповідних рапортів, з`ясування обставин їх подання та отримання відповідачем, оскарження бездіяльності щодо їх створення та надсилання відповідачу, матеріали справи не містять.
Крім того, як з`ясовано вище, спірне питання призначення, нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі відповідачем не вирішувалось.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
В силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначені вимоги Кодексу адміністративного судочинства України не є формальними, оскільки рішення відповідача оцінюється, у тому числі, з приводу підстав його прийняття.
Водночас суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в рішенні, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави.
При цьому, адміністративний суд не наділений повноваженням змінювати мотиви, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення, тобто втручатися у дискрецію останнього в частині вибору правового обґрунтування прийнятого ними рішення, яке може бути предметом судового оскарження.
Це означає, що адміністративний суд перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень виключно в межах тих підстав, обставин і доводів, які зазначені безпосередньо в оскаржуваному рішенні, а не ті, що були виявлені пізніше.
З огляду на відсутність будь-яких управлінських рішень відповідача з питань виплати позивачу спірних сум грошового забезпечення, колегія суддів не вбачає можливим дослідити відповідні мотиви.
Разом з тим, колегія суддів не погоджує заперечення суду першої інстанції безпосередньої участі позивача у спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території ведення бойових дій, оскільки такі обставини не ставляться під сумнів відповідачем та не слугували підставою виникнення спірних правовідносин.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла послідовного висновку про те, що предмет спору у межах спірних правовідносин відсутній, що виключає можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Таким чином, рішення суду підлягає зміні у мотивувальній частині. 
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.
Відповідно до частини 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Зважаючи на те, що апелянт в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги, то таку слід задовольнити частково.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 
У іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

Т.Р. Вівдиченко