Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
20 серпня 2026 року № 520/29753/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Мельникова Р.В., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України, яка полягає у ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані під час проходження служби дні відпустки, як учаснику бойових дій за 2025 рік - 14 діб.;
- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані під час проходження служби дні відпустки, як учаснику бойових дій за 2025 рік - 14 діб, у розмірі 20 754,02 грн.;
- визнати протиправним неповне нарахування Департаментом поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані під час проходження служби дні щорічної оплачуваної відпустки;
- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані під час проходження служби дні щорічної оплачуваної відпустки, у розмірі 6 600,18 грн.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що після звільнення зі служби 10.10.2025 ДПОП «ОШБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» не виплатив йому грошову компенсацію за 14 невикористаних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2025 рік. Також, на його думку, відповідач неправильно обчислив компенсацію за 33 дні невикористаної щорічної оплачуваної відпустки, оскільки не врахував при визначенні грошового забезпечення додаткову винагороду за постановою КМУ №168, унаслідок чого недоплата становить 6 600,18 грн. У зв`язку з цим просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити 20 754,02 грн компенсації за додаткову відпустку УБД та 6 600,18 грн недоплаченої компенсації за щорічну відпустку.
Ухвалою суду від 17.11.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Витребувано у Департаменту поліції особливого призначення Об`єднаної штурмової бригади « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України довідку про грошове забезпечення виплачене ОСОБА_1 за період з квітня 2024 по листопад 2025 року з зазначенням складових грошового забезпечення (основних та додаткових).
Від представника ДПОП «ОШБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» до суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовної заяви з підстав її необґрунтованості, оскільки компенсацію за 33 дні невикористаної щорічної відпустки позивачу нараховано і виплачено у повному обсязі - 42 320,01 грн, виходячи з місячного грошового забезпечення 38 472,77 грн, при цьому додаткова винагорода за постановою КМУ №168, на думку відповідача, не є складовою грошового забезпечення, що враховується при розрахунку компенсації. Щодо компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення УБД лише 25.09.2025, перебував на лікарняному 02- 03.10.2025 та 08- 09.10.2025, із заявою про надання такої відпустки не звертався, а тому фактично не мав можливості її використати до звільнення 10.10.2025; крім того, відповідач вважає, що така відпустка не підлягає грошовій компенсації. У зв`язку з цим ДПОП «ОШБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» вважає відсутньою протиправну бездіяльність та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та заперечень проти нього, суд встановив таке.
ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України, зокрема з 11 квітня 2024 року по 10 жовтня 2025 року обіймав посаду головного інспектора відділу правового забезпечення Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Наказом ДПОП «ОШБ «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 07 жовтня 2025 року № 878 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням з 10 жовтня 2025 року. У зазначеному наказі передбачено виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки: за 2024 рік - 10 календарних днів, за 2025 рік - 23 календарні дні, загалом 33 календарні дні.
На момент звільнення позивач мав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням ветерана війни - учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданим 23 вересня 2025 року.
При звільненні позивачу була нарахована грошова компенсація за 33 календарні дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки у розмірі 42 320,01 грн.
Водночас компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2025 рік позивачу не нараховувалася та не виплачувалася. У наказі про звільнення від 07 жовтня 2025 року № 878 така компенсація також не зазначена.
Позивач вважає, що на момент звільнення ним не було використано 14 календарних днів додаткової відпустки як учасником бойових дій за 2025 рік, у зв`язку з чим просить нарахувати та виплатити грошову компенсацію за ці дні.
Крім того, позивач не погоджується з розміром нарахованої йому компенсації за 33 календарні дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки, оскільки при звільненні відповідач не врахував додаткову винагороду за жовтень 2025 року при визначенні розміру грошової компенсації за 33 дні невикористаної щорічної відпустки. З урахуванням цієї виплати позивач визначає місячне грошове забезпечення на день звільнення у розмірі 44 472,74 грн, одноденний розмір - 1 482,43 грн, а належну компенсацію за 33 дні - 48 920,19 грн. Враховуючи фактично нараховані 42 320,01 грн, позивач вважає, що йому недоплачено 6 600,18 грн.
Таким чином, позовні вимоги обумовлені двома окремими обставинами: невиплатою компенсації за 14 невикористаних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2025 рік та неповним розрахунком компенсації за 33 невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки, тому вважаючи бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду з позовом. 
Суд, розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, виходив з такого. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 45 Конституції України установлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України № 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частини восьмої статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
За приписами ст. 4 Закону України від 05.11.1996 за № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон України № 504/96-ВР), установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватися інші види відпусток.
Відповідно до ст. 16-2 Закону України № 504/96-ВР, учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України № 504/96-ВР, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон України № 2232-XII) установлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон України № 3551-ХІІ), учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон України № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 59 Закону України № 580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Частинами 1, 2 ст. 92 Закону України № 580-VIII передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 93 Закону України № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
Відповідно до частин 8, 9, 10, 11 ст. 93 Закону України № 580-VIII, поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Частинами 1, 2 ст. 94 Закону України № 580-VIII установлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин 8 та 11 статті 93 Закону № 580-VIII, якими передбачено, що поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Одночасно, не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яку він уже отримав в попередньому календарному році. При цьому, за бажанням поліцейського, він може використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19 зазначив, що Законом України № 580-VIII не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
При цьому, Закон України №580-VIII не регулює питання щодо використання та отримання компенсації за невикористані відпусти, що передували року звільнення.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
Відповідно до частини 1 статті 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Закону України № 504/96-ВР.
Отже, у наступному календарному році, у тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).
Так, відповідно до приписів п. 8 розд. III Порядку № 260, поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустки із збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, встановленому за основною (а не тимчасовою) штатною посадою на день вибуття у відпустку.
Водночас, за положеннями абз. 7, 8 п. 8 розд. III Порядку № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, передбачено положеннями статті 92 Закону України «Про Національну поліцію», з аналізу якої слід дійти висновку про те, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої у постанові від 11.11.2021 у справі № 360/1874/20, право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права.
Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України № 580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Положення Закону України № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.
Суд враховує викладені правові позиці Великої Палати Верховного Суду у справі № 620/4218/18, зокрема: «Припинення надання додаткових відпусток є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Однак обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується п. 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 8 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 16-2 Закону України «Про відпустки».
Правова позиція у подібних справах була викладена у постановах Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 200/13837/19-а та від 11.11.2021 у справі № 200/1175/20-а.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач має право на пільги, визначені законодавством України для учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 23 вересня 2025 року.
Як встановлено судом, позивач під час служби в органах Національної поліції не використав додаткову відпустку як учасник бойових дій за 2025 рік та при звільненні йому не була виплачена відповідна компенсація.
Таким чином, позивач має право на одержання компенсації за всі невикористані під час служби в Національній поліції України зокрема за 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2025 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2026 у справі № 440/11073/25.
Щодо позовних вимог в частині, щодо неналежного розрахунку сум компенсації невикористаних днів відпустки, а саме не врахування додаткової винагороди за постановою КМУ №168, суд зазначає таке. 
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 (в подальшому - Постанова № 988) передбачено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Грошове забезпечення курсантів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, складається з посадового окладу.
На виконання вимог статті 94 Закону № 580-VII та Постанови № 988, Міністерство внутрішніх справ України 06.04.2016 видало наказ № 260, яким затвердило Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (в подальшому - Порядок № 260).
Відповідно до п. 1 розд. І Порядку № 260, ці Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.
Згідно з п. 3 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до п. 8 Порядку № 260, поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку із збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, яке вони отримували на день, що передував цій відпустці, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії.
Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє станом на час розгляду даної справи.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в подальшому - постанова № 168).
Відповідно до п. 1 Постанови № 168, на період дії воєнного стану зокрема, поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
На виконання Постанови № 168, наказом МВС України від 28.11.2022 № 775 затверджено Порядок та умови виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду).
Згідно з п. 2 Порядку № 775, на період воєнного стану додаткова винагорода поліцейським виплачується, серед іншого, у розмірі до 30000 гривень - поліцейським, які проходять службу на територіях Харківської області пропорційно в розрахунку на місяць.
Відповідно до п. 3 розд. І Порядку № 260, до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.
Вирішуючи питання, чи є додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, варто врахувати, що п.1 Постанови №168 чітко і однозначно передбачає, що:
- додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою поліцейського, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану;
- розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання поліцейським участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
- визначається наказами командирів (начальників).
Отже, за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.
Таким чином, за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена пунктом 1 постанови № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
З огляду на зміст пункту 1 постанови № 168, яким регламентовано підстави та порядок виплати додаткової винагороди, така винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.
У спірних правовідносинах додаткова винагорода, передбачена постановою № 168, у встановленому законом порядку та окремим нормативним актом (Порядком № 775) віднесена до одноразового додаткового виду грошового забезпечення. Як наслідок, така додаткова винагорода не може бути врахована у розмір місячного грошового забезпечення, з якого провадиться обрахунок грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки поліцейському.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 12.02.2026 у справі № 420/77/25, від 17.04.2026 у справі № 420/39934/24.
Відповідна позиція також була застосована та викладена у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2026 у справі № 520/1401/26.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України, яка полягає у ненарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані під час проходження служби дні відпустки, як учаснику бойових дій за 2025 рік - 14 діб.
Зобов`язати Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної поліції України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані під час проходження служби дні відпустки, як учаснику бойових дій за 2025 рік - 14 діб.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.