ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер провадження: 22-ц/819/1196/26 
Єдиний унікальний номер справи: 668/10298/14-ц

У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

05 серпня 2026 року м. Херсон

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Радченко С.В. перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ПАТ «Ощадбанк» про визнання недійсними торгів, визнання недійсним та скасування протоколу проведення торгів, акта державного виконавця, свідоцтва про право власності,-

в с т а н о в и в :

16 липня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області постановив у зазначеній справі ухвалу, на яку ОСОБА_4 , засобами поштового зв`язку, 16 липня 2026 року подав апеляційну скаргу. Одночасно заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, яке обґрунтоване тим, що про наявність оскаржуваної ухвали йому стало відомо лише 14.07.2026 року, а з її з повним текстом він ознайомився 16 липня 2026 року. Зазначає, що розгляд цієї справи тривав упродовж значного часу. Сам заявник у судові засідання не з`являвся, оскільки ним було подано заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, між ним та його адвокатом - ОСОБА_5 було досягнуто домовленості про те, що останній своєчасно інформуватиме його про призначення судових засідань та результати розгляду справи. Згодом він виїхав до Естонської Республіки з метою працевлаштування. Зазначені події відбулися ще до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Вказує, що він періодично цікавився у свого представника станом розгляду справи, на що він запевняв, що розгляд триває, і він обов`язково повідомить про ухвалені процесуальні рішення. Після деокупації міста Херсона, орієнтовно на початку 2023 року, його поінформували, що приміщення суду розташоване в зоні ведення активних бойових дій, через що його роботу тимчасово зупинено. Зазначає, що узгодив з адвокатом, що він контролюватиме це питання та сповістить його про відновлення роботи суду й продовження провадження у справі. Вказує, що зважаючи на те, що місто Херсон і надалі перебуває під постійними ворожими обстрілами та належить до територій можливих чи активних бойових дій, він об`єктивно вважав, що розгляд цивільних справ у суді не здійснюється. Проте 12 липня 2026 року він випадково дізнався, що суд працює у штатному режимі. 14 липня 2026 року він дізнався, що його позов було залишено без розгляду. Наступного дня, 15 липня 2026 року, знайомий надіслав йому електронну копію ухвали суду від 16 липня 2025 року. Вказує, що адвокат також не володів інформацією про призначення судових засідань, оскільки суд не надсилав на його адресу відповідних судових повісток чи повідомлень. Вважає, що за вказаних обставин, причини порушення строку подання апеляційної скарги, що передбачений ч.1 ст.354 ЦПК України, є поважними, а строк подання скарги підлягає поновленню.
Зазначена справа, за запитом, надійшла до суду апеляційної інстанції 05 серпня 2026 року.
Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд вважає, що наведені скаржником причини пропуску зазначеного строку не можна визнати поважними з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважував, що «одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).
Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (частина перша статті 8 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.
При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
Європейський Суд з прав людини зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «DeGeouffre dela Pradellev. France» від 16 грудня 1992 року).
Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.
Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у рішеннях у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.
При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.
Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 дійшла висновку про те, що особою, не повідомленою про розгляд справи, вважається особа, яку не сповістили про наявність судового провадження у справі і яка відповідно не знала/не могла знати про розгляд справи, при цьому особою, не повідомленою про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої відкрито провадження.
Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвала суду постановлена судом 16 липня 2025 року та 21 липня 2025 року було забезпечений загальний доступ до цієї ухвали, що свідчить про можливість скаржника бути ознайомленим з постановленим у справі судовим рішенням. Копія ухвали направлялась позивачу та його представнику на вказані ними адреси.
Враховуючи наведене, а також те, що позивач та його представник не цікавилися станом розгляду справи, хоча мали таку можливість, зокрема довідатися про постановлені у справі ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень, у суду є підстави вважати, що останні недобросовісно здійснюють свої процесуальні обов`язки. Вказані заявником у клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими, неповажними і спростовуються матеріалами справи, оскільки заявником не надано жодного доказу щодо наявності істотних перешкод чи труднощів, які б указували на неможливість дізнатися раніше про ухвалення судом рішення, зважаючи на процесуальний обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, у тому числі цікавитися розглядом справи, та унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на судове рішення місцевого суду протягом року з моменту його проголошення. 
Посилання заявника на те, що через введення на території країни воєнного стану, окупації міста Херсона, пізніше знаходження міста в зоні бойових дій, він об`єктивно вважав, що суд не здійснює правосуддя, у зв`язку з чим не цікавився станом розгляду справи не можна визнати поважними, оскільки інформація щодо відновлення роботи судів на території міста Херсона публікувалася на офіційному вебпорталі судової влади України, а отже є загальнодоступною, і в даному випадку позиція позивача є позицією пасивного очікування, яка свідчить про неналежне користування своїми процесуальними правами та обов`язками. Тому неотримання судових повідомлень через відсутність інтересу до справи розцінюється як суб`єктивна поведінка учасника процесу, а не як об`єктивна перешкода.
Враховуючи наведене, вважаю, що обставини, якими позивач обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку, є такими, що не свідчать про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, а також не підтвердженні достатніми та належними доказами, для звернення з апеляційною скаргою у строки, визначені ЦПК України.
Згідно із ч. 3 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на викладене, скаржнику на виконання вищевказаних положень необхідно надати заяву, в якій навести інші обґрунтовані причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення та вказати поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.
Крім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 та п. 2 ч. 4. ст. 356 ЦПК України, оскільки апелянтом, не зазначено всіх учасників справи, крім того не додано доказів надсилання її копії та копій доданих матеріалів всім учасникам справи.
Відповідно до п.3 ч. 2 статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
Згідно п.2 ч.4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Як вбачається з матеріалів справи, учасниками справи є відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 однак, вказані особи не зазначені в апеляційній скарзі, крім того, до апеляційної скарги не додано доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих матеріалів всім учасникам справи.
Отже, апелянту необхідно, подати виправлену апеляційну скаргу, з зазначенням всіх учасників справи та надати докази надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих матеріалів для зазначених учасників справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору складає для фізичної особи - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з розрахунку на місяць у 2026 році згідно вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» становить 3328 грн.
Тобто, при поданні апеляційної скарги скаржник повинен сплатити судовий збір в розмірі 665,60 грн (3328 грн х 0,2).
Судовий збір має бути сплачено за реквізитами Херсонського апеляційного суду (Отримувач коштів: ГУК у Херсонській області /Херсон р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37959517; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA208999980313121206080021451; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: *;101;).
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків.
Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволені клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2025 року залишити без руху.
Надати скаржнику строк для подачі до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, належним чином оформлену апеляційну скаргу, обґрунтованої заяви з наведенням інших обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду та доказів сплати судового збору.
Сплата судового збору підлягає підтвердженню оригіналом платіжного документа.
Зазначені документи необхідно подати до Херсонського апеляційного суду за адресою: 73003 м. Херсон, вул. 295 Херсонської стрілецької дивізії, 1-а, з посиланням на номер провадження 22-ц/819/1196/26.
Роз`яснити скаржнику, що якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визначені неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.
Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк зазначених в ухвалі суду вимог щодо сплати судового збору та належного оформлення апеляційної скарги, апеляційна скарга буде вважатися неподаною, що є підставою для її повернення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.В. Радченко