ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 500/7228/24 пров. № А/857/9681/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,
суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року (ухвалене головуючою-суддею Чепенюк О.В. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Тернополі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ №192650007104 від 23.10.2024 про відмову у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII) та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 03.05.2024 йому таку пенсію.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 позовні вимоги задоволені повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на виконання рішення суду від 21.06.2024 у справі №500/3118/24 ним розглянуто повторно заяву позивача та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ. За результатами розгляду документів, доданих до заяви: вік позивача на дату звернення – 56 років 11 місяців 21 день, загальний (страховий) стаж позивача становить 39 років 01 місяць 09 днів, за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Згідно поданих документів не підтверджено факт проживання чи роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4-х років (категорія 4), тому у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком зі зниження пенсійного віку згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ.
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що позивач 23.04.2024 звернувся до ГУПФУ в Тернопільській області для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ (а.с.24-25). За результатами розгляду заяви прийнято рішення від 30.04.2024 щодо відмови йому в призначенні пенсії (а.с.21). 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №500/3118/24 визнано протиправним рішення ГУ ПФУ у Львівській області №192650007104 від 30.04.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно статті 55 Закону №796-ХІІ, та зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно статті 55 Закону №796-ХІІ та прийняти рішення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.13-15). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №500/318/24 без змін (а.с.16-18).
На виконання рішення суду відповідач повторно розглянув заяву позивача та за результатами розгляду прийняв рішення №192650007104 від 23.10.2024 про відмову у призначенні пенсії, оскільки в рішенні суду від 21.06.2024 у справі №500/3118/24 відсутні зобов`язання щодо призначення пенсії.
Зі змісту оскаржуваного рішення видно, що вік заявника на дату звернення 56 років 11 місяців 21 день. Наявний страховий стаж особи становить 39 років 01 місяць 09 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди (а.с.9).
Вважаючи оспорюване рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов повністю, суд першої інстанції враховуючи, що позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII, що встановлено судовим рішенням, яке виконував відповідач, виходив з того, що відповідач повторно розглядаючи заяву безпідставно прийняв оспорюване рішення №192650007104 від 23.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.49 Закону №796, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 55 Закону №796 визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Згідно ч.1 ст.55 Закону №796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону №796, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.
При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Колегія суддів зазначає, що право на пенсію зі зниженням пенсійного віку згідно норм ст.55 Закону №796-ХІІ законодавець пов`язує з дотриманням сукупності трьох умов, а саме : 1) постійного проживання або роботи протягом певного часу у відповідній зоні забруднення, 2) віку та 3) страхового стажу, який зменшується на кількість років зменшення пенсійного віку.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що питання призначення пенсії позивача зі зниженням пенсійного віку вже було предметом судового розгляду. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №500/3118/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 було зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно статті 55 Закону №796-ХІІ та прийняти рішення.
При цьому, встановлено наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи) на території посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років, що надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII (а.с.13-15). 
Відповідачем не заперечується наявний у позивача пенсійний вік та страховий стаж, необхідний для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем відмовлено позивачу у призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-XII лише через відсутність прямої вказівки суду прийняти саме рішення про призначення пенсії. 
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи дотримання усіх умов для надання позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ (у цьому випадку щодо наявності правових та фактичних підстав для зменшення позивачу пенсійного віку на 3 роки), порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України, який допустив порушення, призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ. 
Відтак, колегія суддів вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону №796.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року по справі №500/7228/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя | | Р. В. Кухтей
судді | | С. П. Нос
| | С. М. Шевчук