Дата документу 01.09.2026 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________
Єдиний унікальний № 333/7943/25 Головуючий у 1 інстанції Наумова І. Й.
Провадження № 22-ц/807/1944/26 Суддя доповідач Бредун Дмитро Сергійович

ПОСТАНОВА
Іменем України
01 вересня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Бредуна Д.С., 
суддів Сакояна Д.І., Салтан Л.Г.,
за участю секретаря судового засідання Книш С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Крюкової Марини Володимирівни на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2026 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
25 серпня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтовує наступним.
20 березня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (код ЄДРПОУ 42350798) та ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) укладено електронний Договір № 1507945 про надання споживчого кредиту. На підставі даного договору відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 25000,00 грн., зі строком їх повернення до 15 березня 2025 року та сплатою відсотків за їх користування у розмірі 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
24 грудня 2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу №24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Відповідача за вказаним вище кредитним договором.
Відповідач не виконав вищевказані домовленості щодо строків повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 250 000,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 25000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 174375 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 81 календарних днів 50 625,00 грн.
На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути на його користь з відповідача кредитну заборгованість загальною сумою 250 000,00 грн., судові витрати на сплату судового збору та на правничу допомогу.
Також позивач просив суд, зазначити в рішенні суду, про необхідність в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України, органом (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) – s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С – сума основного боргу; 3 – 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 – кількість днів у році; Дн. – кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». При цьому роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Рух справи у суді першої інстанції і зміст рішення суду.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2025 року у справі відкрите загальне позовне провадження, та встановлено строк для надання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 22 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Ухвалою суду від 08 квітня 2026 року, за клопотанням представника позивача, витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_2 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 20.03.2024 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у сумі 25000 грн., за ініціативою ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (код ЄДРПОУ 42350798) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК».
Заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 30 червня 2026 року:
– Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – задоволено частково;
– Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПТАЛ» заборгованість за договором №1507945 про надання споживчого кредиту від 20 березня 2024 року суму 115000,00 грн., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25000 грн., суми заборгованості за процентами у розмірі 90000,00 грн.;
– Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПТАЛ» витрати на сплату судового збору у розмірі 1380,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4600,00 грн.;
– В іншій частині заявлені вимоги залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
На вказане судове рішення за допомогою системи «Електронний суд» 20 липня 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Крюкова Марина Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просить:
– Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2026 року скасувати;
– Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» суму заборгованості в розмірі 143000 гривень 00 копійок, з яких сума кредиту 25000 гривень, сума процентів за користування кредитом 97750 гривень, нараховані Позивачем проценти за 81 календарний день – 20250 гривень;
– Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривні та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень;
– В порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) – s, де І - сума інфляційних втрат; si – індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 – переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С – сума основного боргу; 3 – 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 – кількість днів у році; Дн. – кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»;
– Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування;
– Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8000,00 гривень.

В обґрунтування апеляції вказано, що кредитний договір укладений між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. Цей договір відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Апелянт не погоджується з висновками суду про застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про споживче кредитування». Вважає, що тим самим суд фактично встановив факт укладення договору про надання споживчого кредиту, проте на інших умовах, а саме щодо нарахування відсотків.
Так суд не вирахував перехідний розмір процентної ставки за пунктом 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», за яким тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки, не міг перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). 
Натомість суд першої інстанції за вказані періоди часу стягнув заборгованість у розмірі 1% за весь строк кредиту. 
Наполягає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо стягнення відсотків. У даному випадку нараховані відсотки не носять штрафного характеру – не є пенею чи неустойкою, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту – процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
Судом не надано належної оцінки доказам, а саме: не враховано, що позивачем надано поденний детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором.
Вважає, що суд необґрунтовано відмовив у стягнені з відповідача відсотків за період з 25.12.2024 року по 15.03.2025 року (за 81 календарний день), нараховані після укладення договору факторингу, але в межах строку дії кредитного договору (погодженого строку надання кредиту). 

Рух справи в суді апеляційної інстанції, та відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 липня 2026 року цивільну справу витребувано з Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
29 липня 2026 року витребувана цивільна справа надійшла до апеляційного суду.
Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 29 липня 2026 року відкрите апеляційне провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Призначено справу до розгляду на 01 вересня 2026 року на 09 годину 45 хвилин.
Відзив на апеляційну скаргу у справі не надходив, що однак, згідно ч.3 ст. 360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи.
В судове засідання 01 вересня 2026 року сторони не з`явились. Про розгляд справи були повідомлені належним чином і завчасно.
Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, обізнаність її учасників про розгляд справи, письмове висловлення ними своїх аргументів щодо апеляційного перегляду, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату і час судового засідання учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає таке.

Фактичні обставини справи.
20 березня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (код ЄДРПОУ 42350798) та ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) укладено електронний Договір №1507945 про надання споживчого кредиту, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підтвердження укладеного договору, позивачем надано копію даного договору, правила надання коштів у позику ТОВ «СЛОН КРЕДИТ».
Відповідно до п. 1.2-1.4 вищевказаного кредитного договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Сума кредиту(загальний розмір) складає: 25 000,00 гривень. Тип кредиту – кредит. Строк кредиту 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 дні. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 1,500% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 19.04.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки
Відповідно до п.2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .
З відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів, довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» з яким первісним кредитором укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_3 від 2022-06-06, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» емітовано банківську картку НОМЕР_2 , на яку здійснено 20.03.2024 року переказ кредитних грошових коштів у розмірі 25000,00 грн. 
24 грудня 2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу №24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Відповідача за вказаним вище кредитним договором. Відповідача повідомлено про відступлення права вимоги за даним кредитним договором. Дані обставини підтверджуються копією договору факторингу, акту прийому-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників.
Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» №251124/1 від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
З розрахунків заборгованості, складених первісним кредитором та позивачем у справі, вбачається, що відповідач не належним чином виконував свої кредитні зобов`язання та не повернув кредитні кошти і не сплатив відсотки за їх користування. Відповідно до цих рахунків, заборгованість за цим кредитним договором станом на день пред`явлення позову становить 250 000,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 25000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 174375 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 81 календарний день 50 625,00 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до п. 1.2 Договору, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту, відповідно до п. 1.3 Договору 25000,00 грн. Строк, на який надається кредит 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Процентна ставка за кредитом: фіксована. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору.
Згідно з п. 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .
Згідно п.2.2 Договору сума кредиту перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення договору. Дата надання кредиту 20 березня 2024 року або 21 березня 2024 року.
Відповідно до п.3 Договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.
Пунктом 5 Договору передбачено порядок повернення кредиту, сплати процентів. Повернення переплат.
Згідно з п. п.6.1., 6.2 Договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України, цього Договору. Порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.
Пунктом 9.8 Договору визначено, що підписуючи Договір, споживач підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Слон Кредит», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також, відповідачем підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №1507945 від 20 березня 2024 року.
До позовної заяви додано Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Вказаний паспорт підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
З інформації, отриманої на ухвалу про витребування доказів з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку здійснено 20 березня 2024 року переказ кредитних грошових коштів у розмірі 25000,00 грн.
24 грудня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором було укладено Договір факторингу № 24122024, згідно з умовами якого ТОВ «Слон Кредит» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитними договорами.
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі Реєстру боржників згідно Додатку №3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
24 грудня 2024 року ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ ФК «Фінтраст Україна» підписали Акт прийому передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року.
Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відповідно до укладеного Договору перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 
ТОВ «Слон Кредит» повідомило відповідача про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». 
ТОВ «Пейтек», яке надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків, згідно укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Пейтек» Договору про переказ грошових коштів №06062022-1 від 06.06.2022, надало інформацію про успішно перераховані кошти на платіжну картку № НОМЕР_2 клієнта ТОВ «Слон Кредит» 20.03.2024 року на суму 25000,00 грн на карту ОСОБА_1 . 
На підставі рішення єдиного учасника Товариства №251124/1 від 25.11.2024 року було змінено найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». 
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст. 203 ЦК України).
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.ст. 509-510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.ст. 525, 625 ЦК України).
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, із досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами спірного Договору №1507945 від 20 березня 2024 року досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін Договору відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний Договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, такий Договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20.
Отже, із наведеного слідує, що відповідач уклав із ТОВ «Слон Кредит» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому Договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами Кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.
Колегія суддів звертає увагу на те, що суть апеляційної скарги скаржника зводиться лише до незгоди позивача в частині невірного визначення розміру відсотків у строки, визначені пунктом 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих відсотків за 81 календарний день в розмірі 50 625,00 грн та щодо вимог про зазначення в рішенні суду про стягнення в порядку ч.10 та ч.11 ст. 265 ЦПК України з відповідача 3% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду. Жодних інших доводів щодо незаконності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить, тому апеляційний суд здійснює перегляд судового рішення лише у вищевказаних межах доводів апеляційної скарги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Відповідно до долученого до позову розрахунку, заборгованість за кредитним договором №1507945 від 20 березня 2024 року складала 250 000,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 25 000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором – 17 4375 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 81 календарний день 50 625,00 грн. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, апеляційний суд виходить з наступного.
22 листопада 2023 року прийнято Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч.4 цієї статті, не може перевищувати 1%.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п.5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Разом з цим, частиною 4 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом слід привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
У справі, що переглядається, кредитний договір №1507945 було укладено 20 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому кредитор повинен був привести свою діяльність та документи у відповідності з вимогами цього Закону.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2.5%, протягом наступних 120 днів 1,5%. Однак, Перехідні положення Закону застосовується, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосується особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону.
Частина 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу 1 цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зазначене указує на те, що строк встановлений в п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлювався для договорів укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії договорів продовжувався після набрання чинності Законом.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що умови договору щодо встановлення денної процентної ставки вище 1% є нікчемними в силу положень частини 5 статті 8 та частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону не підлягає застосуванню у справі.
Визначивши розмір денної процентної ставки, суд першої інстанції заборгованість відповідача ОСОБА_1 по несплачених відсотках за кредитним договором про надання споживчого кредиту визначив в сумі 90 000,00 грн. (25 000 грн *1% *360 днів), тобто за весь строк у 360 днів, на які надавався кредит, вказаний у п.1.3 договору. 
За таких обставин, аргументи апелянта про необґрунтованість відмови у стягненні нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 81 календарних днів в сумі 50625,00 грн. спростовуються встановленими судом обставинами. Така сума стягнута судом першої інстанції, однак із розрахунку одновідсоткової денної процентної ставки, тобто частково, в сумі 20250 грн., і включена до загальної заборгованості по несплачених відсотках на суму 90 000,00 грн.
Щодо вимог позивача про зазначення в рішенні суду щодо стягнення в порядку ч.10 та ч.11 ст. 265 ЦПК України з відповідача 3% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 10 та ч. 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України (ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд із урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу.
Вирішуючи вимоги позивача в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання судового рішення, нараховувати на суму боргу інфляційні втрати і 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за відповідними формулами, суд першої інстанції врахував, що Договір про надання споживчого кредиту №1507945 від 20 березня 2024 року, укладений в період запровадженого в Україні воєнного стану, дійшов правильного висновку, що дана вимога є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.
Оцінивши вищевказані докази, проаналізувавши правові норми, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, з огляду на конкретні обставини справи (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, Запорізький апеляційний суд, –

У Х В А Л И В:

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2026 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін, а апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Крюкової Марини Володимирівни – без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Д.С. Бредун

Суддя Д.І. Сакоян

Суддя Л.Г. Салтан