ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"25" серпня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 916/2580/26

Господарський суд Одеської області у складі: 
судді Малярчук І.А., 
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/2580/26 за позовом Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площ. Думська (Біржова), буд. 1, код ЄДРПОУ 26597691) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛОММУК" (40030, м. Суми, вул. Нижньовоскресенська, буд. 7, код ЄДРПОУ 40285984), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85, код ЄДРПОУ 45839467) про стягнення 42 379,34 грн,

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії у справі:
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.03.2026 № 469114386 Товариство з обмеженою відповідальністю «СИЛ ПЛЮС», правонаступником якого є ТОВ «СЛОММУК», з 30.03.2016 по 27.11.2025 було власником приміщення газоочисного пункту загальною площею 8,1 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 1/33. Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0555 га з кадастровим номером 5110137300:15:013:0031 за адресою: м. Одеса, на території промислового району Застава (територія вул. Промислова, вул. Миколи Боровського, Київське шосе, вул. Хімічна, вул. Михайла Грушевського) (вул. Хімічна, 1/33), яке належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради. Отже, ТОВ «СЛОММУК» є фактичним користувачем земельної ділянки загальною площею 0,0555 га з кадастровим номером 5110137300:15:013:0031, внаслідок чого у останнього виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди згаданої земельної ділянки. Між тим, договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0555 га з кадастровим номером 5110137300:15:013:0031 між Одеською міською радою та ТОВ «СЛОММУК» не укладався. З урахуванням зазначеного у період з 13.12.2023 по 27.11.2025, позивач вважає, що ТОВ «СЛОММУК» як власник приміщення газоочисного пункту загальною площею 8,1 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 1/33, здійснювало безоплатне користування земельною ділянкою площею 0,0555 га з кадастровим номером 5110137300:15:013:0031 за вказаною адресою без укладеного договору оренди землі, тобто без належної правової підстави для її використання. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти орендної плати за фактичне користування за період з 13.12.2023 по 27.11.2025 у розмірі 42 379,34 грн.
Відповідач правом на подання заперечення щодо розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що ухвалу суду від 26.06.2026 було надіслано за адресою реєстрації відповідача, яка вручена відповідачу не була та 09.07.2026 повернута до суду з поміткою відділення зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», з цих підстав 15.07.2026 для відповідача судом зроблено публікацію на сайті суду із інформацією щодо розгляду даної справи.
20.07.2026 за вх.№ 25354/26 до суду від Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради надійшли додаткові пояснення, в яких останній підтримав заявлені позивачем позовні вимоги.
Ухвалою суду від 26.06.2026 відкрито провадження у справі №916/2580/26; постановлено розглядати справу №916/2580/26 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; залучено до участі у справі №916/2580/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85, код ЄДРПОУ 45839467).

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи: 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.03.2026 № 469114386 Товариство з обмеженою відповідальністю «СИЛ ПЛЮС» з 30.03.2016 по 27.11.2025 було власником приміщення газоочисного пункту загальною площею 8,1 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 1/33 (РНОНМ: 892023951101).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.06.2026 № 212662889231 - 09.06.2026 ТОВ «СИЛ ПЛЮС» змінило назву на ТОВ «СЛОММУК».
Право власності на вказане нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0555 га, зареєстровано за ТОВ «СЛОММУК» на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2016 № 229, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0555 га з кадастровим номером 5110137300:15:013:0031 за адресою: м. Одеса, на території промислового району Застава (територія вул. Промислова, вул. Миколи Боровського, Київське шосе, вул. Хімічна, вул. Михайла Грушевського) (вул. Хімічна, 1/33), з цільовим призначенням – для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яке належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.12.2023 № НВ-0500972332023 вказану земельну ділянку сформовано та зареєстровано 13.12.2023.
Для врегулювання спору в досудовому порядку Департаментом архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради на адресу ТОВ «СЛОММУК» направлялись листи від 09.04.2025 № 01-13/710 та від 19.11.2024 № 01-13/2213 з вимогою сплатити безпідставно збережені кошти у розмірі 42 379,34 грн за період з 13.12.2023 по 27.11.2025.
В матеріалах справи наявний розрахунок безпідставно збережених ТОВ «СЛОММУК» коштів за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5110137300:15:013:0031 за період з 13.12.2023 по 27.11.2025 на суму 42 379,34 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення позивача, мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, суд дійшов наступних висновків. 
Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст.626, ст.627, п.1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 ЦК України).
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю – обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної i комунальної' власності. Таким чином, плата за землю може справлятись виключно у формі земельного податку або орендної плати. 
Орендна плата – обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (підп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК). 
Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК). 
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної i комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.
Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. 
Для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (абз. 1 п. 289.1 ст. 289 ПК). 
Відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють введення Державного земельного кадастру. 
Згідно п. 289.1 ст. 289 ПК для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. 
Пунктом 289.2 ст. 289 ПК передбачено, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. 
Відповідно до п. 274.1 ст. 274 ПК ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки 
Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Згідно ст. 1214 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).
Отже, суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.03.2026 № 469114386 Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛОММУК» з 30.03.2016 було власником приміщення газоочисного пункту загальною площею 8,1 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 1/33. Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0555 га з кадастровим номером 5110137300:15:013:0031 за адресою: м. Одеса, на території промислового району Застава (територія вул. Промислова, вул. Миколи Боровського, Київське шосе, вул. Хімічна, вул. Михайла Грушевського) (вул. Хімічна, 1/33), з цільовим призначенням – для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яке належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.
При цьому, відповідачем не було укладено з міською радою договір оренди та не були зареєстровані речові права щодо земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомості – приміщення газоочисного пункту загальною площею 8,1 кв.м.
Враховуючи викладене, ТОВ «СЛОММУК» з 30.03.2016, тобто з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю загальною площею 0,0555 га з кадастровим номером 5110137300:15:013:0031 за адресою: м. Одеса, на території промислового району Застава (територія вул. Промислова, вул. Миколи Боровського, Київське шосе, вул. Хімічна, вул. Михайла Грушевського) (вул. Хімічна, 1/33), використовує земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 Земельного кодексу України, а також без внесення плати за землю в передбаченому законодавством розмірі, що і зумовило звернення позивача до суду із даним позовом.
Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах також неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. До оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт, стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі №922/3409/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 21.05.2019 у справі №924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах №22/207/15, №922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №922/2413/19.
Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі №925/230/17.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі №922/2060/20 вказав, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. Таким чином, суд зазначає, що відповідач, як власник об`єкту нерухомого майна, користується земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи коштів за користування нею, тобто є фактичним користувачем спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ДК України.
Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.
Також, Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29.01.2019 року у справі №922/536/18, від 11.03.2019 року у справі №922/393/18, викладено правову позицію про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, в тому числі, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. У випадку відсутності сформованості спірної земельної ділянки як об`єкту цивільних прав, вказане свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
З матеріалів справи слідує, що ТОВ «СЛОММУК» є фактичним користувачем спірної земельної ділянки, оскільки є власником нерухомого майна, розташованого на ній, що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відтак, відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а Одеська міська рада (потерпіла сторона) втратила належне їй майно (кошти від орендної плати).
Таким чином, безоплатне використання відповідачем вказаної земельної ділянки без оформлення документа, що посвідчує право користування ділянкою на умовах оренди (Договору оренди землі), та його державної реєстрації, спричинило неодержання Одеською міською радою доходу в формі орендної плати, за час фактичного безоплатного користування відповідачем земельною ділянкою.
З урахуванням положень ст. 1212 Цивільного кодексу України, не оформлення відповідачем документів на право оренди земельної ділянки призвело до неотримання міською радою доходу від орендної плати за земельну ділянку, що є підставою для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів (орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, без належних на те правових підстав). Сума безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, заявлена до стягнення з відповідача, обчислена, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із застосуванням коефіцієнта індексації та з врахуванням площі земельної ділянки.
З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованим наведений позивачем у позові розрахунок заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 42 379,34 грн за користування відповідною земельною ділянкою комунальної власності без договору оренди за період з 13.12.2023 по 27.11.2025, у зв`язку з чим, судом підлягає задоволенню позов Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площ. Думська (Біржова), буд. 1, код ЄДРПОУ 26597691) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛОММУК" (40030, м. Суми, вул. Нижньовоскресенська, буд. 7, код ЄДРПОУ 40285984), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85, код ЄДРПОУ 45839467) про стягнення 42 379,34 грн.
Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2 662,40 грн, які покладаються у повній мірі на відповідача внаслідок повного задоволення судом позову позивача. 
Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:
1. Задовольнити повністю позов Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площ. Думська (Біржова), буд. 1, код ЄДРПОУ 26597691) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛОММУК" (40030, м. Суми, вул. Нижньовоскресенська, буд. 7, код ЄДРПОУ 40285984), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (65011, м. Одеса, вул. Успенська, буд. 83/85, код ЄДРПОУ 45839467) про стягнення 42 379,34 грн.
2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛОММУК" (40030, м. Суми, вул. Нижньовоскресенська, буд. 7, код ЄДРПОУ 40285984) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова, буд. 1, код ЄДРПОУ 26597691, реквізити: населений пункт Одеська міська територіальна громада, отримувач – ГУК в Одеській області/м. Одеса/, код отримувача 37607526, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA 278 9999 8031408 0544 0000 15744, код класифікації доходів бюджету 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету – «Інші надходження») 42 379 (сорок дві тисячі триста сімдесят дев`ять) грн 34 коп безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5110137300:15:013:0031, загальною площею 0,0555 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, на території промислового району Застава (територія вул. Промислова, вул. Миколи Боровського, Київське шосе, вул. Хімічна, вул. Михайла Грушевського) (вул. Хімічна, 1/33), з цільовим призначенням – для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за період з 13.12.2023 по 27.11.2025. 
3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛОММУК" (40030, м. Суми, вул. Нижньовоскресенська, буд. 7, код ЄДРПОУ 40285984) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площ. Біржова, буд. 1, код ЄДРПОУ 26597691, реквізити: на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради, код 26302537, р/р UA 198 2017 2034 4290 2130 0003 4995, ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп судового збору за подання позовної заяви.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Згідно ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне рішення складено 25.08.2026.

Суддя І.А. Малярчук