ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2026 року м. Дніпро Справа №904/1970/26
Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі) 
суддів – Золотарьової Я.С., Фещенко Ю.В. 
у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2026, суддя Євстигнеєва Н.М.
у справі №904/1970/26
За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро 
до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області 
про стягнення 172 095,00грн 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" штраф у сумі 172 095,00грн.
19.07.2025 вагон №52171279 по накладній №46109526 прибув на станцію призначення Кривий Ріг Головний. По заявці вантажоодержувача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг від 20.07.2025 № 17, згідно ст.52 Статуту залізниць України, даний вантаж було переважено на справних статистичних 150 тн вагах №10021 вантажоодержувача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", повірених 24.03.2025 ДП "Кривбасстандартметрологія" та виявлено, що:
- у вагоні №52171279 фактична маса вантажу не відповідає тій, що зазначена в накладній, а саме: по документу тара вагона 23450 кг, нетто 67700 кг, після зважування брутто 89900 кг, тара по документу 234500 кг, нетто 66450 кг, що менше документа на 1200 кг.
Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 №334, складено комерційний акт ф.ГУ-22 від 20.07.2025 №467004/251.
Згідно із накладною №46109526 загальна сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає: за вагон №52171279 – 11 571,00грн.
Відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України за невірно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення. За неправильно зазначену у накладній масу вантажу позивач нарахував штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення у сумі 172 095,00грн (11 424,00грн * 5 + 11 424,00грн * 5 + 11 571,00грн * 5).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2026 у справі №904/1970/26 позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення 172 095,00 грн задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф у розмірі 172 095,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Судове рішення мотивоване тим, що Відповідачем неправильно зазначено масу вантажу за комерційними актами №467004/248, №467004/250, №467004/251 від 20.07.2025, що є порушенням п. 2.6. Правил оформлення перевізних документів, а тому Позивачем правомірно нараховано та розраховано штрафні санкції.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись із рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" через систему “Електронний суд” звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2026р., що оскаржується по справі №904/1970/26, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ “Українська залізниця” залишити без задоволення в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник зазначає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
У поданій скарзі Скаржник посилається на те, що Відповідачем були заповнені відповідні графи накладних на відправлення. У графі 55 накладних вагар Троценко К.В. засвідчила підписом правильність відомостей, які вказані в перевізному документі.
Скаржником у поданій скарзі зазначено, що факт невірного зазначення в накладній маси вантажу комерційним актом не встановлений. Ця обставина встановлюється на станції відправлення під час прийняття вантажу до перевезення за результатом проведення передавальних операцій.
Відповідач зазначає, що в порушення вимог п.10 Правил складання актів, комерційний акт №467004/248, №467004/250 та №467004/251 від 20.07.2025р. не містять підпису начальника вантажного району та працівника станції, який особисто здійснював перевірку, а підписані зі сторони залізниці тільки однією уповноваженою особою – це начальником станції Ясінська О.Ю.
Також Скаржник посилається на порушення позивачем строку позовної давності, оскільки позивач звернувся з позовними вимогами через кабінет «Електронний суд» лише 09.04.2026, тобто більше ніж 6 місяців з дати складання вищезазначених комерційних актів, що стали підставою для подання позову, замість 6 місяців. Строк позовної давності сплив же 04.03.2026р. Однак, суд першої інстанції застосував при вирішенні зазначеного спору положення п. 7.3 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, якими встановлено збільшений строк позовної давності (3 роки), що Скаржник вважає помилковим.

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У поданому 30.07.2026 відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.
В обґрунтування заявленої позиції зазначає, що у всіх зазначених випадках (за комерційними актами №467004/248, №467004/250, №467004/251 від 20.07.2025) різниця маси вантажу, більше суми норми природної втрати та граничного розходження визначення маси (нетто) - 1%, передбаченої п.27 Правил видачі вантажів. Просипання вантажу не має, маркування у вагоні не порушено.
Правильність внесених у накладну відомостей, як передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, підтверджує представник відправника. Позивач вважає, що правильність внесених відомостей до накладних підтвердив своїм ЕЦП (електронно-цифровий підпис) представник відправника вагар Троценко Каріна Вікторівна.
Щодо посилання Скаржника на графу 38 накладної, Позивач зауважує, що дане твердження відповідача є невірним, оскільки графа 38 відноситься до загальної графи 30, й відображається в цій графі відмітка працівника залізниці про нараховану провізну плату (тариф за перевезення), тобто нараховану плату за перевезення, нарахування котрої відповідач не оспорював. Як наслідок, дане не відноситься до суті позовних вимог.
АТ «Українська залізниця» зазначає, що на виконання пункту 10 Правил, комерційний акт був підписаний, заступником начальника станції Ясінська О.Ю., ком. агенти комерційні Ящук Н.В., Жук Н.А., пр-зд ТОВ "Сталь країни" Каплун О.О., а тому комерційний акт складено у відповідності з Правилами складання актів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.
Окремо Позивач вважає, що оскільки накладну було оформлено в рамках укладеного між сторонами Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, строк позовної давності по даному спору становить три роки

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Мартинюка С.В. (доповідач), суддів – Золотарьової Я.С., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.07.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2026 у справі №904/1970/26 залишено без руху. 
17.07.2026 через систему «Електронний суд» від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2026 у справі №904/1970/26. Постановлено розглядати апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
30.07.2026 до суду через систему «Електронний суд» від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого заявник заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
Відповідно до електронного повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 АТ "Укрзалізниця" засвідчило прийняття від ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №00178353/2020-001 від 13.03.2020 та повідомило останньому про присвоєні йому коди: 1. відправника/одержувача 8887; 2. платника 8127810 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером (а.с. 71).
Повідомлення підписано електронним підписом інженера 2 категорії відділу договорів філії "ЦТЛ" Рудик Надією Валеріївною 13.03.2020 о 15:30год.
Таким чином, 13.03.2020 між АТ "Українська залізниця" та ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, що знаходиться у публічному доступі (а.с. 26-50).
Предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за використання (користування) власного вагона перевізника не є орендною платою (п. 1.1 договору).
Надання послуг за цим договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (п. 1.4 договору).
Договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (п. 1.5 договору).
Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1 договору (п. 1.10 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника (п. 2.1.4); відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п. 2.1.5).
Відповідно до п. 2.3 договору перевізник зобов`язаний, зокрема, приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації, розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів (п. 2.3.2); складати документи, передбачені п. 1.3, 1.4 та розд. 4 договору, щодо нарахування сум платежів (п. 2.3.5).
Строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з перевезення, становить три роки (п. 7.3 договору).
Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається Перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію (п. 12.1 договору).
У липні 2025 року за накладними №46074613, №16085817, №46109526, які у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Ароматна Придніпровської залізниці на станцію Кривий-Ріг Головний Придніпровської залізниці відправлено вагони №53138061, №62610779, №52171279, з вантажем – вугілля кам`яне марки г-газовий (а.с. 15, 14, 13).
Вантажовідправником є Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", вантажоодержувачем є Приватне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг".
20 липня 2025 року на станції Кривий-Ріг Головний Придніпровської залізниці складено комерційні акти:
№467004/248 (а.с. 16), яким зафіксовано, що: вагон №53138061 вантажопідйомністю 70,0т. прибув 20.07.2025 поїздом №3601, без охорони. Вагон у технічному стані справний. Вантаж завантажено засобами відправника.
20.07.2025 по заявці вантажоодержувача на перевірку маси №17, згідно ст. 52 Статуту залізниць України, відбулось контрольне зважування вагона №53138061 з зупинкою без розчіплення, вантаж – вугілля кам`яне, у присутності представника вантажоодержувача прийомоздавальника ТОВ "Сталь України" Каплун О.О., вагаря ПП "Стіл Сервіс" Міхайленко О.А., агента комерційного ст. Кривий-Ріг Головний Ящук Н.В., на справних статистичних 150 тн вагах №10021, пов. 24.03.2025 ДП "Кривбасстандартметрологія".
У розділі Д "Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку" комерційного акту зазначено: 
в вагоні №53138061 по документу тара перевірена 22 700кг, нетто 66 900кг, після зважування брутто 88 650кг, тара перевірена з документа 22 700кг, нетто 65 950кг, що менше документа на 950кг.
При огляді на знеструмленій колії з підйомом на вагон виявлено: навантаження рівномірне, вище бортів 100-150мм, марковано V-подібними смугами, ущільнене у вигляді трапецієподібної шапки за допомогою катка, не порушено. Двері вагона суцільнометалеві, люка щільно закриті. Течі вантажу немає. З моменту прибуття і до зважування вагон знаходився під охороною УВВО ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", згідно ППВ р. 12, п. 4.6;
№467004/250 (а.с. 17), яким зафіксовано, що: вагон №62610779 вантажопідйомністю 70,0т. прибув 20.07.2025 поїздом №3601, без охорони. Вагон у технічному стані справний. Вантаж завантажено засобами відправника.
20.07.2025 по заявці вантажоодержувача на перевірку маси №17, згідно ст. 52 Статуту залізниць України, відбулось контрольне зважування вагона №62610779 з зупинкою без розчіплення, вантаж – вугілля кам`яне, у присутності представника вантажоодержувача прийомоздавальника ТОВ "Сталь України" Каплун О.О., вагаря ПП "Стіл Сервіс" Міхайленко О.А., агента комерційного ст. Кривий-Ріг Головний Ящук Н.В., на справних статистичних 150 тн вагах №10021, пов. 24.03.2025 ДП "Кривбасстандартметрологія".
У розділі Д "Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку" комерційного акту зазначено: 
в вагоні №62610779 по документу тара перевірена 22 050кг, нетто 67 400кг, після зважування брутто 88 250кг, тара перевірена з документа 22 050кг, нетто 66 200кг, що менше документа на 1 200кг.
При огляді на знеструмленій колії з підйомом на вагон виявлено: навантаження рівномірне, вище бортів 100-150мм, марковано V-подібними смугами, ущільнене у вигляді трапецієподібної шапки за допомогою катка, не порушено. Двері вагона суцільнометалеві, люка щільно закриті. Течі вантажу немає. З моменту прибуття і до зважування вагон знаходився під охороною УВВО ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", згідно ППВ р. 12, п. 4.6;
№467004/251 (а.с. 18), яким зафіксовано, що: вагон №52171279 вантажопідйомністю 69,0т. прибув 20.07.2025 поїздом №3601, без охорони. Вагон у технічному стані справний. Вантаж завантажено засобами відправника.
20.07.2025 по заявці вантажоодержувача на перевірку маси №17, згідно ст. 52 Статуту залізниць України, відбулось контрольне зважування вагона №62610779 з зупинкою без розчіплення, вантаж – вугілля кам`яне, у присутності представника вантажоодержувача прийомоздавальника ТОВ "Сталь України" Каплун О.О., вагаря ПП "Стіл Сервіс" Міхайленко О.А., агента комерційного ст. Кривий-Ріг Головний Ящук Н.В., на справних статистичних 150 тн вагах №10021, пов. 24.03.2025 ДП "Кривбасстандартметрологія".
У розділі Д "Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку" комерційного акту зазначено: 
в вагоні №52171279 по документу тара перевірена 23 450кг, нетто 67 700кг, після зважування брутто 89 900кг, тара перевірена з документа 23 450кг, нетто 66 450кг, що менше документа на 1 250кг.
При огляді на знеструмленій колії з підйомом на вагон виявлено: навантаження рівномірне, вище бортів 100-150мм, марковано V-подібними смугами, ущільнене у вигляді трапецієподібної шапки за допомогою катка, не порушено. Двері вагона суцільнометалеві, люка щільно закриті. Течі вантажу немає. З моменту прибуття і до зважування вагон знаходився під охороною УВВО ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", згідно ППВ р. 12, п. 4.6.
Телеграмою №465 від 20.07.2025 повідомлено на станцію відправлення Ароматна Придніпровської залізниці (а.с. 22).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України, 307 Господарського кодексу України (що діяв на час виникнення спірних відносин), статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної. 
Нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт").
Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року №457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
Згідно з пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 (надалі – Правила №644), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2001 року №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за №798/5989). 
Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
Оформлення перевізних документів для військових вантажів здійснюється за спеціальними інструкціями, а для небезпечних вантажів - згідно з Правилами перевезення небезпечних вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2008 № 1430, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.02.2009 за № 180/16196 (далі - Правила перевезення небезпечних вантажів).
Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.
Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2 Правил №644).
Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни (п. 1.3 Правил №644).
Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі пред`явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 "Найменування вантажу" вноситься відмітка "навалом", "насипом" або "наливом" (п. 2.1 Правил №644).
У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення (п. 2.3 Правил №644).
Якщо після оформлення перевізних документів на прийнятий до перевезення вантаж на станції відправлення була виявлена невідповідність між фактичною кількістю вантажу і зазначеною в перевізних документах, то відправник повинен привести фактичну кількість вантажу у відповідність до кількості, зазначеної в перевізних документах (довантажити, вивантажити), або оформити нові перевізні документи, зазначивши в них виявлену фактичну кількість вантажу. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2% (п. 2.6 Правил №644).
Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.
Правильність внесених до накладних №46074613, №46085817, №46109526 відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, в тому числі щодо маси вантажу, своїм підписом підтвердив представник відправника – вагар Троценко Каріна Вікторівна (ЕЦП 15.07.2025 21:13, 16.07.2025 11:34, 17.07.2025 22:01).
Пунктом 40 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони (контейнери) відкритого типу, приймаються до перевезення шляхом візуального огляду вагона (контейнера), вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Перевізник має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Приписами статті 24 Статуту залізниць України визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. 
Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ст. 52 Статуту залізниць України).
Відповідно до частини першої статті 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту залізниць України).
Матеріалами справи підтверджується, що на станції Кривий Ріг – Головний Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що:
маса вантажу у вагоні №53138061 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено комерційний акт №467004/248 від 20.07.2025 (а.с. 16), відповідно до якого за результатами переважування вагону №53138061, виявилось розходження з документом, що на 950кг менше маси зазначеної у накладній;
маса вантажу у вагоні №62610779 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено комерційний акт №467004/250 від 20.07.2025 (а.с. 17), відповідно до якого за результатами переважування вагону №62610779, виявилось розходження з документом, що на 1200кг менше маси зазначеної у накладній;
маса вантажу у вагоні №52171279 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено комерційний акт №467004/251 від 20.07.2025 (а.с. 18), відповідно до якого за результатами переважування вагону №52171279, виявилось розходження з документом, що на 1250кг менше маси зазначеної у накладній.
Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки №0285 підтверджує, що ваги 150 т, заводський №10021, на яких проводилось зважування спірних вагонів повірені (а.с. 51-53).
Згідно з ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.
Частиною першою ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць України, згідно з якою обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах. 
Згідно з пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Отже допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, в розумінні частини першої ст. 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти.
Колегією апеляційного господарського суду встановлено, що факт неправильного зазначення відправником маси вантажу засвідчено комерційними актами №467004/248, №467004/250, №467004/251 від 20.07.2025.
За змістом частин першої, другої статті 64 та частини третьої статті 65 Господарського кодексу України (що був чинний на дату виникнення спірних відносин) передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.
Якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.
Так, пунктом 10 Правил складання актів передбачено право підсувати акти також працівником станції, який особисто здійснював перевірку, одержувачем, який брав участь у перевірці, та у разі необхідності до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені інші працівники залізниці.
На виконання пункту 10 Правил, комерційні акти були підписані, ДСЗМ ОСОБА_1 , прийомозд. ТОВ "Сталь України" Каплун О.О., агентом ком. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Листом Виробничого підрозділу "Служба роботи станцій" станція Кривий Ріг -Головний за вих. №125 від 06.02.2026 повідомлено, що згідно штатного розпису у 2025 році по 30.06.2025 по станції Кривий Ріг – Головний існувала одиниця посади начальника району (вантажного). Фактично за даною посадою існувала вакансія з 24.09.2024. З створенням опорної станції з 01.07.2025 посада начальника району (вантажного) по станції Кривий Ріг – Головний відсутня (а.с. 73).
Листом Служби кадрової та соціальної політики за вих. №145 від 25.02.2026 повідомлено, що 24.09.2024 по 30.06.2025 посада начальника району (вантажного) станції Кривий Ріг – Головний Криворізького регіонального відділу організації роботи станцій виробничого штату виробничого підрозділу "Служба роботи станцій" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" була вакантною. З 01.07.2025 штатна одиниця начальника району (вантажного) станції Кривий Ріг – Головний Криворізького регіонального відділу організації роботи станцій виробничого штату виробничого підрозділу "Служба роботи станцій" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" була вилучена зі штатного розпису (а.с. 72 на звороті).
Згідно наказу начальника станції залізничної Кривий Ріг –Головний ВП "Служба роботи станції" РФ "Придніпровська залізниця" від 16.05.2025 №70/ДС встановлено перелік працівників станції на право підписання комерційного акту (а.с. 25).
Право підпису комерційних актів мають: начальник станції залізничної, за його відсутності – головний інженер, заступники начальника станції залізничної; при складанні комерційного акта на вантажному районі станції – начальник району (вантажного), за відсутності – особа, яка її заміщає; при складанні комерційного акта на під`їзній колії ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" станції Східно-Сортувальна (замість начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, кладу, контейнерного відділ, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)) агенти комерційні: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 .
Відтак, комерційні акти складено у відповідності з Правилами складання актів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17 щодо випадку відсутності в штаті структурного підрозділу залізниці посади начальника вантажного району та можливості уповноваження інших осіб на підписання комерційних актів в силу розпорядчого акту.
Відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків. 
Такої ж думки дотримується Верховний суд у складі Касаційного господарського суду від 05.04.2018 у справі №906/533/17, від 25.05.2018 у справі №926/3327/16, від 22.03.2018 у справі №917/964/17.
У накладній №46074613 зазначено, що провізна плата за перевезення від ст. Ароматна Придніпровської залізниці до ст. Кривий Ріг – Головний Придніпровської залізниці вантажу у вагоні №53138061 становить 11 424,00грн.
У накладній №46085817 зазначено, що провізна плата за перевезення від ст. Ароматна Придніпровської залізниці до ст. Кривий Ріг – Головний Придніпровської залізниці вантажу у вагоні №62610779 становить 11 424,00грн.
У накладній №46109526 зазначено, що провізна плата за перевезення від ст. Ароматна Придніпровської залізниці до ст. Кривий Ріг – Головний Придніпровської залізниці вантажу у вагоні №51171279 становить 11 571,00грн.
За розрахунком позивача штраф (п`ятикратний розмір провізної плати) становить 172 095,00грн (11 424,00грн * 5 + 11 424,00грн * 5 + 11 571,00грн * 5).
В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.
Відповідно до частини першою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Частиною другою статті 32 Статуту встановлено, що відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.
Відповідно до пункту 4 Правил приймання вантажів до перевезення відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б його збереження на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього середовища згідно з законодавством.
Згідно з пунктом 2.6. Правил оформлення перевізних документів визначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.
Отже, Правилами встановлено імперативні норми, де чітко виокремлено межу (граничне розходження визначення маси нетто), вихід за яку передбачає накладення на відправника штрафу.
Відповідно до положень статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Здійснений позивачем розрахунок штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у накладній є арифметично правильним, відповідно господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо позовної давності.
У рішеннях від 20.09.2011 (справа ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"), від 22.10.1996 (справа "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства") вказано, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Позовна давність, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України).
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).
Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Відповідно до статі 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців.
Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.
Відповідно до пункту 7.3 договору строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з перевезення, становить три роки.
Колегія суду виснує про те, що Позивач звернувся до суду із позовною заявою 09.04.2026 (сформовано в системі "Електронний суд" 09.04.2026, вх. №904/1520/26), що свідчить про те, що звернення до суду відбулось в межах трирічного строку позовної давності.
У цій справі суд апеляційної інстанції вважає, що Скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції. 
Таким чином, доводи Скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.
За результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2026 у справі №904/1970/26 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2026 у справі №904/1970/26 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя Ю.В. Фещенко 

Суддя Я.С. Золотарьова