Справа № 523/11382/26
Провадження №2-а/523/141/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді Аліної С.С.,
за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просить:
- Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо направлення до органів Національної поліції звернення про доставлення (розшук) ОСОБА_1 у зв`язку з нібито неприбуттям за повісткою до ТЦК та СП.
-Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 скасувати (відкликати) звернення до територіального органу Національної поліції про доставлення ОСОБА_1 для складання протоколу/розгляду справи про адміністративне правопорушення та внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» щодо видалення запису про перебування Позивача у розшуку.
-Визнати протиправними та скасувати Постанови: № R47189 від 30.08.2025 р„ № R53947 від 03.09.2025 р„ № R272572 від 26.12.2025 р., № R272117 від 26.12.2025 р.,винесені посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 .
-Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
-Кошти сплачені ОСОБА_1 за постановами № R47189 від 30.08.2025 р., № R53947 від 03.09.2025 р., № R272572 від 26.12.2025 р„ № R272117 від 26.12.2025 р., повернути платнику.
Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживає в АДРЕСА_1 , є військовозобов`язаним, який перебуває на військовому обліку з 05.11.2002 р. в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджуються належним позивачу паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 09.09.2005 р., та військово-обліковим документом з «Резерв+».
Під час оновлення застосунку «Резерв +» позивач виявив інформацію про наявність порушення військового обліку, а саме не прибуття за повісткою, хоча жодної повістки за останні 2 роки на адресу ОСОБА_1 не надходило. Одночасно, починаючи з серпня 2025 р. в застосунку «Резерв +» неодноразово з`являються повідомлення про порушення правил військового обліку одразу після оплати адміністративного штрафу.
Перевіркою застосунку «Дія» позивачем виявлено, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладено штрафи за порушення військового обліку, а саме винесено постанови про адміністративні правопорушення: № R47189 від 30.08.2025 р., № R53947 від 03.09.2025 р., № R272572 від 26.12.2025 р., № R272117 від 26.12.2025 р., а також виявлено, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку за порушення правил військового обліку.
19.03.2026 р. адвокатом Собяніною О.В. в інтересах позивача, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , направлено запит щодо надання інформації та копій вище вказаних постанов, а також надання копії адміністративної справи відносно ОСОБА_1 
23.04.2026 р. на електронну адресу адвоката Собяніної О.В. надійшла відповідь відповідно до якої, ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовляє у наданні запитуваної інформації.
Позивач повісток не отримував, а про наявність постанов щодо порушення правил військового обліку дізнався лише після оновлення даних у застосунку «Резерв+».
У зв`язку з набранням чинності Законом України № 3696-ІХ (законопроект № 12093), яким передбачено можливість сплати 50% від суми штрафу за умови добровільного виконання, Позивач, з метою заощадження власних коштів та уникнення блокування рахунків виконавчою службою, сплатив штрафи за постановами № R47189 від 30.08.2025 р., № R53947 від 03.09.2025 р., № R272572 від 26.12.2025 р„ № R272117 від 26.12.2025 р.
Проте, добровільна сплата штрафу в адміністративному порядку не може вважатися відмовою від права на судовий захист, гарантованого ст. 55 Конституції України, особливо у випадках, коли самі постанови винесені з грубим порушенням процесуальних норм.
Вказані постанови, позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню з подальшим закриттям справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.
Як зазначає ОСОБА_1 він мешкає за адресою своєї реєстрації та не отримував жодних повісток/викликів від ІНФОРМАЦІЯ_3 засобами поштового зв`язку, так само не отримував жодних повідомлень від АТ «УКРПОШТА» про надходження таких повісток/викликів на його ім`я. Відтак, ОСОБА_1 особисто не отримував й не відмовлявся від отримання будь-яких повісток/викликів від ІНФОРМАЦІЯ_3 , надісланих за допомогою AT «УКРПОШТА». Крім того, ОСОБА_1 на своєму мобільному пристрої було встановлено застосунок «Резерв+» й у вказаному застосунку не відображались жодні повідомлення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вказане свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому притягнення за таких умов до відповідальності є неправомірним.
Таким чином, на думку Позивача оскаржувані постанови підлягають скасуванню, а провадження по справі належить закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, що стало підставою для звернення до суду. 
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 08.06.2026р позов ОСОБА_1 прийняти до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі, призначене судове засідання 30.06.2026 року о 10г.20хв. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 надати суду матеріали справи (провадження) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , у разі їх наявності, у разі відсутності письмово повідомити суд.
У судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини не явки суду не повідомив. Від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Собяніної О.В. надійшла заява в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 до судового засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Представником відповідача Якименко І.В., була надана заява про розгляд справи за його відсутності а також подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.
Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Судом встановлено що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно інформації із Єдиного Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з 05.11.2002 року перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 як військовозобов`язаний другої категорії, загального військового обліку солдатів та сержантів запасу за військовою спеціальністю «ВОС 999097 А». Підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Порушник правил військового обліку. В розшуку з 26.12.2025 року. (а.с.47-49)
Військово-лікарською комісією ОСОБА_1 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним в воєнний час по гр. І ст. 49б (наказ МО України Про затвердження Положення про військово- лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України №2 від 04.01.1994 р.) Протокол від 01.10.2002.
Підставою для ухвалення постанов від 30.08.2025 № R47189, від 03.09.2025 № R53947, від 26.12.2025 № R272572 від 26.12.2125 № R272117, що оскаржується позивачем, став факт, що того ОСОБА_1 29.08.2025, 02.09.2025, 25.12.2025, 26.12.2025 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_8 , в якому він перебуває на обліку, із заявами, в яких він зазначив, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Тобто факт вчинення ним адміністративного правопорушення визнає та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Зазначені заяви були подані ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, особисто через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Дати та час подання заяв, номера заяв зафіксовані.
Керівник РТЦК виніс постанови по справам від 30.08.2025 № R47189, від 03.09.2025 № R53947, від 26.12.2025 № R272572, від 26.12.2025 № R272117, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та на ОСОБА_1 накладено адміністративні штрафи у сумі 17000 грн., пільговий розмір штрафу 8500 грн. ОСОБА_1 14.09.2025 сплатив 8500 грн., 20.09.2025 сплатив 8500 грн. 28.12.2025р. сплатив 8500 грн., 28.12.2025 сплатив 8500 грн.(а.с.36-47)
ОСОБА_1 , не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 19.09.2025 о 09: 00 годині в строк та місце, зазначені у повістці №4854896, для уточнення даних, та належним чином не повідомив про причини неявки, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Повістка була доставлена мобільною групою оповіщення. (а.с.50) в зв`язку з чим, перебуває у розшуку тому, що порушив вимоги ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 року, п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів»,
Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, звернення №Е4272048, для адміністративного затримання та доставлення органами (підрозділами) поліції до зазначених центрів та органів ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Частиною першою статті 210-1 КпАП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою статті 210-1 КпАП України передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
За змістом ст. 1 ЗУ «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Крім того, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Так, ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, 1) організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; 2) здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; 3) виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; 4) організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Підпунктом другим пункту першого Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що об`єктивна сторона правопорушення виражається в здійсненні дій, що порушують правила військового обліку, а саме, як зазначено в оскаржуваній постанові, не прибуття в установлений строк особою, яка була повідомлена належним чином.
Згідно ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Пунктом 24 Порядку передбачено у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Поважними причинами вважаються: - перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; - смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
З повістки вбачається №4854896 що відповідно до встановлених правил, зазначено дата та місце її складання та посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала розписку.
Аналізуючи доводи позовної заяви щодо протиправності винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення слід зазначити, що вони суперечать дійсним обставинам справи та спростовуються наявними доказами.
Зміст викладеної фабули оскаржуваної постанови відображає диспозицію, викладену ч.3 ст.210-1 КУпАП з посиланням на відповідні норми закону.
Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об`єктивність з`ясування обставин справи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана встановити склад правопорушення, яким згідно із ст. 9 КпАП України є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а також дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).
Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).
Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт відсутності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Керуючись ст.ст. 9, 72-74, 77, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення складено та підписано 10.07.2026р.

Суддя           Аліна С.С.