ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/19130/24 пров. № А/857/20596/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Кузьмича С.М.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Качур Р.П.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві , в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.08.2024 № 262840019627, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці з дня первісного звернення, а саме з 09.01.2024, зарахувавши у подвійному розмірі пільговий стаж роботи з 01.04.2013 року по 31.10.2018 в Інституті фтизіатрії i пульмонології імені Ф.Г. Яновського Академії медичних наук України на посаді молодшої сестри (буфетниці) відділення пульмонології та доказової медицини. 
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2024 у справі № 380/3281/24 їй зараховано до пільгового стажу період роботи з 01.04.2013 по 31.10.2018 на посаді молодшої медичної сестри-буфетниці відділення пульмонології та доказової медицини в державній установі «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України». Вважає, що на підставі статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» такий період (05 років 07 місяців) повинен бути зарахований у подвійному розмірі. За вказаних обставин, стверджує, що у неї наявні умови для призначення пільгової пенсії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 262840019627 від 06.08.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці з 22.01.2024 року, зарахувавши у подвійному розмірі пільговий стаж роботи позивачки з 01.04.2013 року по 31.10.2018 в Інституті фтизіатрії i пульмонології імені Ф.Г. Яновського Академії медичних наук України на посаді молодшої сестри (буфетниці) відділення пульмонології та доказової медицини. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, відповідно до статей 24, 45, 58, пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», Переліку протитуберкульозних закладів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.07.2009 № 514, та Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних і паразитарних хвороб людини, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 № 133, період роботи позивача з 01.04.2013 по 31.10.2018 на посаді молодшої медичної сестри-буфетниці відділення пульмонології та доказової медицини Державної установи «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України» підлягає зарахуванню до пільгового стажу у подвійному розмірі, оскільки зазначений структурний підрозділ належить до закладів (відділень), у яких здійснюється лікування осіб, хворих на особливо небезпечне інфекційне захворювання – туберкульоз. Суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області безпідставно не застосувало положення статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що призвело до неправильного обчислення пільгового стажу та помилкового висновку про відсутність у позивачки права на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому суд врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17 та від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22, відповідно до яких робота молодшого медичного персоналу у таких закладах охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, вказує, що Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2024 у справі № 380/3281/24 виконано з урахуванням покладених зобов`язань: заяву ОСОБА_1 від 22.01.2024 про призначення пільгової пенсії за віком за СП № 2 розглянуто повторно та зараховано до її страхового стажу період роботи з 26.04.1996 по 01.12.1997 та до пільгового стажу період роботи з 01.04.2013 по 31.10.2018 в Державній установі Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г.Яновського Національної академії медичних наук України. За наслідками повторного розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 № 262840019627 від 06.08.2024. Стверджує, що згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону № 1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Повідомляє, що страховий стаж позивачки становить 35 років 09 місяців 11 днів, пільговий стаж позивача за Списком № 2 становить 05 років 07 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону № 1058. Крім того вказує, що відповідно до ст. 60 Закону № 1788 робота в лепрезорних і протичумних закладах охорони здоров`я , у закладах ( відділеннях з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах ( відділеннях) охорони здоров`я, у паталого – анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Стверджує, що позивач не працювала в лепрезорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах ( відділеннях з лікування осіб , заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах ( відділеннях) охорони здоров`я, у паталого – анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги, а тому відсутнє право для зарахування пільгового стажу в подвійному розмірі.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п.3 ч.1 ст.311 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 09.01.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та долучила відповідні документи.
За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення від 15.01.2024 № 262840019627, яким вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи за Списком № 2.
В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивачки становить 35 років 09 місяців 11 днів. Також зазначено, що документи що підтверджують пільговий стаж за списком № 2 відсутні.
Позивачка 22.01.2024 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії. До заяви, серед іншого, долучила довідку про підтвердження трудового стажу.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.01.2024 № 262840019627 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що вік заявника становить 55 років 07 місяців 20 днів, страховий стаж позивачки становить 34 роки 02 місяці 05 днів. Пільговий стаж особи не підтверджено. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 26.04.1996 по 01.12.1997 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки назва організації при прийнятті на роботу не відповідає назві організації при звільненні з такої. Для зарахування стажу необхідно надати уточнюючу довідку про вказаний період роботи, видану на підставі первинних документів. Також зазначено, до пільгового стажу не зараховано період згідно з довідкою від 21.10.2019 № 124, оскільки довідка не відповідає додатку № 5 згідно вимог пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого КМУ № 637 від 12.08.1993. Для визначення права необхідно замінити довідку та надати копії наказів про проведення атестації робочих місць. Тому, згідно з поданими документами, право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у позивачки відсутнє.
Вказані обставини встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у справі № 380/3281/24, яке набрало законної сили.
Вищевказаним рішенням позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві від 15.01.2024 № 262840019627, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 26.01.2024 року № 262840019627, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2024 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом, зарахувавши при цьому до її страхового стажу періоди роботи з 26.04.1996 по 01.12.1997 та до пільгового стажу роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 2 період роботи з 01.04.2013 по 31.10.2018 на посаді молодшої медичної сестри-буфетниці відділення пульмонології та доказової медицини в державній установі «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у справі № 380/3281/24, яке набрало законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 22.01.2024 про призначення пенсії та прийняло рішення від 06.08.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Вказаним рішенням зараховано до її страхового стажу період роботи з 26.04.1996 по 01.12.1997 та до пільгового стажу період роботи з 01.04.2013 по 31.10.2018 в Державній установі Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України. Встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 розділу XIV-1 Закону № 1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи зі шкідливими і важким умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Вказано, що вік заявника (на дату звернення) становить 55 років 07 місяців 20 днів; страховий стаж позивачки становить 35 років 09 місяців 11 днів; пільговий стаж позивачки за Списком № 2 становить 05 років 07 місяців. У вказаному рішенні відповідач-1 повідомив, що право на пенсію за віком на пільгових умовах позивач матиме 03.06.2026.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 262840019627 від 06.08.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці з 22.01.2024 року, зарахувавши у подвійному розмірі пільговий стаж роботи позивачки з 01.04.2013 року по 31.10.2018 в Інституті фтизіатрії i пульмонології імені Ф.Г. Яновського Академії медичних наук України на посаді молодшої сестри (буфетниці) відділення пульмонології та доказової медицини.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відносини з приводу призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду врегульовані Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон № 1058-IV).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-ІV).
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону № 1788-XII, згідно з якою робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2001 № 2586-III «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що протитуберкульозні заклади - це лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до Переліку туберкульозних закладів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 № 514, до переліку туберкульозних закладів належить, зокрема, туберкульозне (протитуберкульозне, фтизіатричне) відділення.
Переліком особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 року № 133, туберкульоз віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Суд апеляційної інстанції враховує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у справі № 380/3281/24, яке набрало законної сили, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувавши при цьому до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 2 період роботи з 01.04.2013 по 31.10.2018 на посаді молодшої медичної сестри-буфетниці відділення пульмонології та доказової медицини в державній установі «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України».
Таким чином, безпірно встановлено рішення суду, що набрало законної сили, що з 01.04.2013 по 31.10.2018 позивач працювала на посаді молодшої медичної сестри-буфетниці відділення пульмонології та доказової медицини в державній установі «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України», яка відноситься до молодшого медичного персоналу. 
Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах передбачено статтею 60 Закону № 1788-ХІІ. Зокрема, вказаною нормою Закону № 1788-ХІІ передбачено, що робота в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Отже, за правилами ст.60 Закону № 1788-XII та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи у такому закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22, яка, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.
Враховуючи вищенаведені законодавчі норми та встановленні обставини справи, колегія суддів зазначає, що період роботи позивачки з 01.04.2013 по 31.10.2018 повинен зараховуватися до пільгового стажу роботи у подвійному розмірі.
Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06.08.2024 року № 262840019627 та зобов`язання зарахувати у подвійному розмірі пільговий стаж роботи позивачки з 01.04.2013 року по 31.10.2018 в Інституті фтизіатрії i пульмонології імені Ф.Г. Яновського Академії медичних наук України на посаді молодшої сестри (буфетниці) відділення пульмонології та доказової медицини підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з урахуванням зарахованого пільгового стажу роботи позивачки, а також зарахованого судом пільгового стажу роботи, у ОСОБА_1 наявний пільговий стаж роботи, який перевищує 11 повних років.
Надаючи оцінку доводами скаржникапро відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці з дня первісного звернення, а саме з 09.01.2024 року, колегія суддів зазначає таке.
У преамбулі Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).
Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017, текст Закону № 1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п. 2 ч. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Вказана норма набула чинності з 01.10.2017.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 13 Закону № 1788-XII (в редакції від 02.03.2015) фактично введено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених вказаною нормою, необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах.
Рішенням Конституційного Суду України за № 1-р/2020 від 23.01.2020, у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII вирішено: визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
Таким чином, враховуючи відновлення рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) редакції статті 13 Закону № 1788-XII, яка діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, суд зазначає, що на даний час існує дві чинних норми, якими по різному встановлено вік жінок, необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, а саме:
- пунктом «б» частини другої статті 13 Закону № 1788-XII передбачено право на пенсію за віком жінок, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
- статтею 114 Закону України № 1058-IV передбачено право на пенсію за віком працівникам зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Спір в частині досягнення позивачем пенсійного віку в межах цієї справи відсутній.
При цьому, обидві норми встановлюють вимоги наявності у жінок стажу роботи не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у справі № 380/3281/24, яке набрало законної сили, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.01.2024 № 262840019627 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії, з підстав відсутності у позивача пільгового стажу роботи.
У свою чергу, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 у справі № 380/3281/24, яке набрало законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 22.01.2024 про призначення пенсії та прийняло рішення від 06.08.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Вказаним рішенням зараховано до її страхового стажу період роботи з 26.04.1996 по 01.12.1997 та до пільгового стажу період роботи з 01.04.2013 по 31.10.2018 в Державній установі Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г. Яновського Національної академії медичних наук України. Встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 розділу XIV-1 Закону № 1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи зі шкідливими і важким умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Вказано, що вік заявника (на дату звернення) становить 55 років 07 місяців 20 днів; страховий стаж позивачки становить 35 років 09 місяців 11 днів; пільговий стаж позивачки за Списком № 2 становить 05 років 07 місяців. У вказаному рішенні відповідач-1 повідомив, що право на пенсію за віком на пільгових умовах позивачка матиме 03.06.2026.
Тобто, фактично у рішенні від 06.08.2024 відповідач-1 повторно дійшов висновку про відсутність необхідного пільгового стажу роботи позивача для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.
З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки відповідач-1 протиправно не врахував стаж роботи ОСОБА_1 за період роботи з 01.04.2013 по 31.10.2018 в Державній установі Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. О.Г.Яновського Національної академії медичних наук України у подвійному розмірі, тому Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області дійшло помилкового висновку про відсутність у позивачки необхідного пільгового стажу роботи для призначення спірної пенсії.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком 2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці з 22.01.2024 року, зарахувавши у подвійному розмірі пільговий стаж роботи позивачки з 01.04.2013 року по 31.10.2018 в Інституті фтизіатрії i пульмонології імені Ф.Г. Яновського Академії медичних наук України на посаді молодшої сестри (буфетниці) відділення пульмонології та доказової медицини. 
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі № 380/19130/24 – без змін.
Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	С. М. Кузьмич