КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5544/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Київ
Справа № 757/649/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І., 
суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національного банку України, яка подана представником Перетятьком Сергієм Миколайовичем, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року, постановлену у складі судді Головко Ю.Г.,
у справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості,

встановив:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/15626/24.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Національного банку України - Перетятько С.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не вперше за клопотанням відповідача зупиняє провадження у справі до розгляду інших судових спорів, ініційованих Компанією «Квікком Лімітед», власником якої є ОСОБА_1 , що, на думку скаржника, свідчить про використання механізму зупинення провадження як способу затягування розгляду справи та зловживання процесуальними правами.
Зазначає, що справа перебуває на розгляді суду з 2016 року, а з 2020 року - на стадії розгляду по суті, у зв`язку з чим тривале зупинення провадження порушує принцип розумності строків розгляду справи та перешкоджає ефективному захисту порушених прав позивача.
Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції порушив вимоги ч. 3 ст. 210 ЦПК України, оскільки на стадії розгляду справи по суті провадження може бути зупинено лише з підстав, прямо передбачених законом, тоді як суд застосував підставу, визначену п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, яка не входить до переліку виключень, встановлених ч. 3 ст. 210 ЦПК України.
Крім того, в апеляційній скарзі вказано, що представники відповідача та пов`язані з ним особи систематично ініціюють судові спори та подають клопотання про зупинення провадження з метою недопущення ухвалення рішення у справі про стягнення заборгованості. У зв`язку з цим апелянт посилається на окремі судові рішення у подібних справах, у яких судами вже встановлювались факти затягування розгляду справ та зловживання процесуальними правами.
Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції не навів належного обґрунтування об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої справи, не встановив, які саме обставини не можуть бути з`ясовані без результатів розгляду господарської справи №910/15626/24, та не врахував, що матеріали цивільної справи містять достатні докази для вирішення спору по суті.
На думку апелянта, сама по собі взаємопов`язаність справ не свідчить про неможливість розгляду даної справи, а відповідач не позбавлений можливості захищати свої права в межах цього провадження або, у разі необхідності, скористатися механізмом повороту виконання рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду ухвали суду першої інстанції відповідно до частини третьої статті 260 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

З`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2015 року позивач Національний банк України звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за:
- кредитним договором від 21.03.2014 №18, укладеним між Національним банком України та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», загальною сумою 601 127 397,26 грн. у тому числі, заборгованість за простроченим кредитом у сумі 550 000 000 грн. та відсотками за користування кредитом у сумі 51 127 397,26 грн;
- кредитним договором від 06.05.2014 №38, укладеним між Національним банком України та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», загальною сумою 753 488 471,98 грн., у тому числі заборгованість за простроченим кредитом у сумі 690 909 140 грн. та відсотками користування кредитом у сумі 62 579 331,98 грн. (а.с. 4-6 т. 1).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 березня 2016 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду (а.с.49-50 т. 2).
05 липня 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду клопотання про зупинення провадження (а.с. 201-202 т. 2).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2016 року зупинено провадження у даній справі № 757/649/16-ц до набрання законної сили рішеннями Господарського суду м. Києва у справах № 910/9961/16 та № 910/9962/16 за позовом «QUICKCOM LIMITED» (Квікком Лімітед) до Національного банку України та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про розірвання кредитного договору від 21.03.2014 року № 18 та кредитного договору від 06.05.2014 року № 38 (а.с. 236-237 т. 2).
18 липня 2016 року позивач подав апеляційні скарги на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2016 року про зупинення провадження та на ухвалу суду від 12 липня 2016 року про відмову у забезпеченні позову (а.с. 1- 34 т. 3).
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Національного банку України - відхилено, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2016 року про зупинення провадження - залишено без змін (а.с. 71-73 т. 3).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2016 року відмовлено Національному банку України у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
09 січня 2017 року і 17 серпня 2017 року Печерський районний суд міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва із запитом щодо надання інформації про стан розгляду справ №910/9961/16 та № 910/9962/16 і просив направити на адресу суду, за наявності, звірені копії судових рішень (а.с. 80, 81 т. 3).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 серпня 2017 року на підставі розпорядження керівника апарату суду №451 від 29.08.2017 року, визначено іншого суддю - Москаленко К.О.
Господарський суд міста Києва 30 серпня 2017 року у відповідь на запити надіслав до Печерського районного суду міста Києва копію ухвали від 29 грудня 2016 року про зупинення провадження у справі № 910/9962/16, згідно з якою у справі призначено судову експертизу (а.с. 88-90 т. 3).
19 вересня 2017 року Печерський районний суд міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва із запитом щодо надання інформації про стан розгляду справ № 910/9961/16 та № 910/9962/16 і просив направити на адресу суду, за наявності, звірені копії судових рішень (а.с. 92 т. 3).
У відповідь на запит Господарський суд міста Києва повідомив про те, що у справі № 910/9962/16 експертне дослідження ще не проведено, матеріали справи до суду не повертались, а по справі № 910/9961/16 - провадження зупинено для проведення експертного дослідження, яке на момент надання відповіді не закінчено (а.с. 93-98 т. 3).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 травня 2018 року на підставі розпорядження керівника апарату суду №361 від 29.05.2018 року, визначено головуючим суддю - Батрин О.В.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 травня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Батрин О.В. (а.с. 203 т. 3).
04 червня 2018 року Печерський районний суд міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва із запитом щодо надання інформації про стан розгляду справ № 910/9961/16 та № 910/9962/16 і просив направити на адресу суду, за наявності, звірені копії судових рішень (а.с. 204 т. 3). У відповідь на запит, Господарський суд міста Києва повідомив про те, що у справі № 910/9961/16 зупинено провадження до проведення експертного дослідження, на моменту надання відповіді дослідження не закінчено (а.с. 205 т. 3).
29 серпня 2019 року до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання представника позивача Національного банку України - Перетятька С.М. про поновлення провадження (а.с. 212-220 т. 3).
22 листопада 2019 року до суду надійшли заперечення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на клопотання про поновлення провадження (а.с. 28-32 т. 4).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року відмовлено представнику Національного банку України - Перетятьку С.М. у поновленні провадження у справі Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 55 т. 4).
09 грудня 2019 року представник позивача Національного банку України - Перетятько С.М. подав до суду клопотання про поновлення провадження та розгляд справи з початку (а.с. 59-68 т. 4).
27 січня 2020 року до суду надійшли заперечення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на клопотання про поновлення провадження (а.с. 96-99 т. 4).
05 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до суду клопотання про застосування до Національного банку України заходів процесуального примусу (а.с. 102-105 т. 4).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року відмовлено представнику Національного банку України - Перетятьку С.М. у поновленні провадження у справі Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 114 т. 4).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року відмовлено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про застосування до Національного банку України заходів процесуального примусу (а.с. 115 т. 4).
18 серпня 2020 року представник позивача Національного банку України - Перетятько С.М. подав до суду клопотання про поновлення провадження (а.с. 121-122 т. 4).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 серпня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 152 т. 4).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву до 12 листопада 2020 року, позивачу відповідь на відзив до 24 листопада 2020 року та відповідачу заперечення на відповідь на відзив до 4 грудня 2020 року. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 244 т. 4).
24 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача Національного банку України - Перетятька С.М. про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с. 38-42 т. 5).
07 грудня 2020 року до суду надійшли, зокрема, заперечення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на клопотання Національного банку України про залучення третіх осіб (а.с. 69-72 т. 5).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року залучено у цивільній справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 94-95 т. 5).
28 липня 2022 року суду представник позивача Національного банку України - Перетятько С.М. подав до суду клопотання про зупинення провадження (а.с. 65-66 т. 6).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 , треті особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду остаточного рішення у справі № 522/179/16-ц за позовом Національного банку України до ОСОБА_4 , ПАТ «Імексбанк» про стягнення заборгованості (а.с. 93-94 т. 6).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2024 року на підставі розпорядження керівника апарату суду №187 від 07 травня 2024 року, визначено суддю - Головко Ю.Г. (а.с. 106-107 т. 6).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року справу прийнято до провадження суддею Головко Ю.Г. (а.с. 108-109 т. 6).
26 червня 2025 року представник позивача Національного банку України - Перетятько С.М. надіслав засобами електронного зв`язку до суду два клопотання про поновлення провадження у справі (а.с. 117-118, 119-120 т. 6).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 , треті особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 121-122 т. 6).
24 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, мотивувавши його тим, що Господарським судом міста Києва розглядається справа № 910/15626/24 за позовом Компанії «Квікком Лімітед» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», ОСОБА_1 .
Рішення суду в даній справі не набрало законної сили, тому представник просив зупинити провадження до закінчення апеляційного перегляду Північним апеляційним господарським судом рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/15626/24 від 15.10.2025.
Представник відповідача вказував, що предметом даного господарського спору є визнання затвердження Реєстру акцептованих вимог ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в частині вимог НБ України (в т.ч. за кредитними договорами № 12/09/5 та № 12/09/5), зобов`язання ФГВФО внести зміни до реєстру та визнання кредиторських вимог НБ України до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», які зазначені у заяві про кредиторські вимоги Національного банку України до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» від 19.06.2019 року № 63-0008/31690/БТ погашеними.
Зазначене свідчить, про те, що від зазначеного господарського спору № 910/15626/24 залежить, чи вважатимуться кредиторські вимоги НБ України до банку, які забезпечені порукою ОСОБА_1 , погашеними.
Таким чином, задоволення даного позову виключатиме можливість стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у справі № 757/649/16-ц.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває на розгляді справа № 910/15626/24, позовні вимоги якої пов`язані зі справою № 757/649/16-ц, оскільки предметом розгляду вказаної справи є, зокрема, питання щодо визнання кредиторських вимог Національного банку України до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», які зазначені у заяві про кредиторські вимоги Національного банку України до ПАТ «КБ «Фінансові ініціатива» від 19 червня 2019 року № 63-0008/31690/БТ, забезпечених порукою ОСОБА_1 , погашеними.
Суд зазначив, що від вирішення вказаного господарського спору залежить можливість стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у справі № 757/649/16-ц, а встановлені у справі № 910/15626/24 обставини можуть мати значення для вирішення даної справи.
Відхиляючи заперечення представника позивача щодо відсутності підстав для зупинення провадження з огляду на ухвалення Господарським судом міста Києва рішення про відмову у задоволенні позову у справі № 910/15626/24, суд виходив із того, що вказане рішення законної сили не набрало та переглядається в апеляційному порядку.
Таким чином, враховуючи, що справи № 757/649/16-ц та № 910/15626/24є пов`язаними між собою, так як факти, встановлені в одній із справ, певною мірою будуть матимуть значення для іншої справи та призведуть до належного та всебічного розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/15626/24 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають нормам процесуального права.

Підставою зупинення провадження у справі за пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У постанові Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 201/12587/21 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, які перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2021 року у справі № 484/40/21 зазначено, що вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
Зупинення провадження у справі - це врегульована законом та оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.
Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позов у даній справі пред`явлено у грудні 2015 року, провадження у справі відкрито у січні 2016 року.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2016 року було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішеннями Господарського суду міста Києва у справах № 910/9961/16 та № 910/9962/16 (а.с. 236-237 т. 2).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року було зупинено провадження у справі до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду остаточного рішення у справі № 522/179/16-ц (а.с. 93-94 т. 6).
Підставою для зупинення провадження відповідно до оскаржуваної ухвали слугував факт розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/15626/24 за позовом Компанії «Квікком Лімітед» (Quickcom Limited) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Національний банк України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
У вказаному позові Компанія Квікком Лімітед (Quickcom Limited) просила суд:
- визнати протиправним затвердження Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" в частині вимог НБУ до Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" на загальну суму 7 710 172 667,79 грн., в тому числі за Кредитними договорами №12/09/5 від 13.05.2014 року, № 12/09/6 від 04.06.2014 року, № 18 від 21.03.2014 року та № 38 від 06.05.2014 року на загальну суму 5 240 909 140,00 грн., яке оформлене Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО № 1852 від 22.07.2019 року "Про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів "ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива";
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" та виключити кредиторські вимоги НБУ до Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" на загальну суму 7 710 172 667,79 грн., в тому числі за Кредитними договорами № 12/09/5 від 13.05.2014 року, № 12/09/6 від 04.06.2014 року, № 18 від 21.03.2014 року та № 38 від 06.05.2014 року на загальну суму 5 240 909 140,00 грн
- визнати кредиторські вимоги НБУ до Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива", які зазначені у Заяві про кредиторські вимоги Національного банку України до ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" від 19.06.2019 року № 63- 0008/31690/БТ погашеними;
- визнати припиненою поруку ОСОБА_1 на підставі Договорів поруки № 12/09/5П від 13.05.2014 року, № 12/09/6П від 04.06.2014 року та № 38/П від 06.05.2014 року укладених між ОСОБА_1 та НБУ.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/15626/24 у задоволенні позову відмовлено.
Станом на час постановлення оскаржуваної ухвали вказане рішення суду у справі №910/15626/24 не набуло законної сили. 
У справі, яка переглядається, позивач Національний банк України у грудні 2015 року звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за: кредитним договором від 21.03.2014 №18, укладеним між Національним банком України та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», загальною сумою 601 127 397,26 грн. у тому числі, заборгованість за простроченим кредитом у сумі 550 000 000 грн. та відсотками за користування кредитом у сумі 51 127 397,26 грн; кредитним договором від 06.05.2014 №38, укладеним між Національним банком України та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», загальною сумою 753 488 471,98 грн., у тому числі заборгованість за простроченим кредитом у сумі 690 909 140 грн. та відсотками користування кредитом у сумі 62 579 331,98 грн. 
Підставою для звернення з даним позовом стало невиконання Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» як боржником зобов`язань перед Національним банком України за кредитними договорами від 21.03.2014 року № 18 та від 06.05.2014 року № 38, поручителем за якими є ОСОБА_1 .

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи (постанова Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 357/8242/19).
Проте, суд першої інстанції, в порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про стягнення заборгованості за кредитними договорами з поручителя ОСОБА_1 з огляду на презумпцію дійсності правочинів виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді даної справи наявність обставин (фактів), якими позивач Національний банк України обґрунтовує свої вимоги про стягнення заборгованості.
Необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Вирішуючи спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідач має право заперечувати проти задоволення позовних вимог, зокрема, щодо наявності підстав для стягнення цієї заборгованості із поручителя, а суд, встановивши ці обставини та оцінивши докази, подані сторонами на їх підтвердження, повинен вирішити справу з урахуванням усіх цих обставин.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що сама по собі матеріально-правова пов`язаність цієї справи і справи № 910/15626/24 перестала виправдовувати зупинення провадження, адже така тривалість судового провадження у цій справі (понад 10 років) ставить позивача у правову невизначеність, оскільки, передаючи цей спір на вирішення суду, він очікував, що матиме змогу практично реалізувати право на судовий захист, невід`ємною складовою якого є вимога щодо розумності строків розгляду і вирішення спору.
Зазначені обставини місцевий суд не врахував, постановляючи оскаржувану ухвалу, що призвело до постановлення ухвали з порушенням норм процесуального права.
У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта в частині порушення розумності строків розгляду справи.
Крім цього, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 заявив клопотання про зупинення провадження 24 листопада 2025 року, коли справа перебувала на стадії розгляду справи по суті.
Частиною 3 ст. 210 ЦПК України визначено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3, 4-1 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.
Отже, відповідно до частини третьої статті 210 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі за пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України на стадії розгляду справи по суті.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 березня 2025 року у справі №910/13175/23 зауважила, що: «оскільки частина третя статті 195 ГПК України (частина третя статті 210 ЦПК України та частина третя статті 193 КАС України) встановлює обмеження переліку підстав, з яких суд має право або зобов`язаний зупинити провадження у справі, і такі обмеження встановлені саме для стадії розгляду справи по суті, то Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що ця норма підлягає застосуванню лише у разі розгляду справи в порядку загального позовного провадження судом першої інстанції.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи, з огляду на неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі є необґрунтованим, таким, що суперечить вимогам процесуального закону.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги позивача знайшли підтвердження при апеляційному перегляді ухвали місцевого суду, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування зазначеного судового рішення і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Національного банку України, яка подана представником Перетятьком Сергієм Миколайовичем, - задовольнити. 
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2025 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І. 

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.