Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/3426/25
Номер провадження2/173/642/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

11 вересня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СІТІ КОЛЕКТ»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позову зазначено, що 19.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір № 3399132 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Надалі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ПРОФІТ» згідно з договором відступлення права вимоги № 26102023 від 26.10.2023.
09.09.2025 між ТОВ «ФК «ПРОФІТ» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № ДО-20250909/001, за яким ТОВ «ФК «ПРОФІТ» відступило ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» право вимоги за спірним кредитним договором.
Згідно з додатком № 1 до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 - Реєстром боржників - заборгованість відповідача за кредитним договором № 3399132 від 19.01.2023 становить 57849,53 грн, з яких: 11999,98 грн - тіло кредиту, 45849,55 грн - нараховані проценти.
З урахуванням викладеного ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» просить стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості за договором, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Сторони в судове засідання не викликалися, оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено такі обставини.
19.01.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 3399132 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
За умовами зазначеного договору відповідачу визначено суму кредиту у розмірі 12000,00 грн, строк кредитування - 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99 % (стандартна процентна ставка) та 0,70 % (знижена процентна ставка) на день, а також виконанням інших обов`язків, передбачених договором.
Договір № 3399132 про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н914.
На підтвердження погодження відповідачем умов кредитування позивачем також надано паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н914.
Відповідно до пункту 2.1 договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає позичальнику кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
На підтвердження факту перерахування кредитних коштів відповідачу позивачем надано довідку вих. № 20240228-684 від 28.02.2024 про перерахування коштів.
Зі змісту зазначеної довідки вбачається, що відповідачу було перераховано грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. У довідці зазначено номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 3c8a2dce-0a44-4d42-b935-53dcb6adbcfa, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - 33993171674113763, призначення платежу: «зарахування на картку», маскований номер платіжної картки - НОМЕР_2 .
Судом також встановлено, що 26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ» укладено договір відступлення права вимоги № 26102023.
Відповідно до пункту 1.1 зазначеного договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «ПРОФІТ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників.
Відповідно до пункту 6.2.3 договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту зарахування грошових коштів у повному обсязі в розмірі, визначеному пунктом 7.1 договору, на рахунок кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Пунктом 8.3 договору передбачено передачу кредитором новому кредитору Реєстру боржників, а пунктом 8.3.2 договору - оформлення такої передачі актом приймання-передачі Реєстру боржників.
Судом також встановлено, що 09.09.2025 між ТОВ «ФК «ПРОФІТ» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір факторингу № ДО-20250909/001.
За умовами цього договору ТОВ «ФК «ПРОФІТ» відступає ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» право вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та строки, встановлені договором.
Відповідно до акта приймання-передачі документації за договором факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 клієнт передав, а фактор прийняв документацію та Реєстр боржників до цього договору факторингу.
Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 1 від 17.09.2025 ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК «ПРОФІТ» грошові кошти у сумі 1007777,66 грн із призначенням платежу: «оплата суми фінансування згідно з договором факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025».
Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 - Реєстру боржників - ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 3399132 від 19.01.2023 на загальну суму заборгованості 57849,53 грн, з яких 11999,98 грн - заборгованість за тілом кредиту та 45849,55 грн - заборгованість за процентами.
Між сторонами виникли цивільно-правові відносини з приводу виконання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України та іншими актами цивільного законодавства.
Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, за кредитним договором обов`язок позичальника щодо повернення кредитних коштів виникає, зокрема, у зв`язку з фактичним наданням кредитодавцем відповідних грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, що передбачено статтею 526 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок її сплати за кредитним договором визначаються договором залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, строку користування кредитом та інших факторів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що передбачено частиною першою статті 77 ЦПК України.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, що передбачено статтею 79 ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, сам факт укладення кредитного договору не є безумовним доказом фактичного надання позичальнику кредитних коштів у визначеному договором розмірі.
У цій справі умовами кредитного договору визначено суму кредиту у розмірі 12000,00 грн, а пунктом 2.1 договору передбачено спосіб його надання шляхом перерахування коштів з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Разом з тим, надана позивачем довідка підтверджує перерахування відповідачу 2000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_2 .
Таким чином, надані позивачем докази не підтверджують фактичного перерахування відповідачу кредитних коштів у повному розмірі 12000,00 грн, передбаченому договором, а також містять розбіжність щодо реквізитів платіжної картки, з використанням якої відповідно до умов договору мав бути наданий кредит.
При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б усували зазначені суперечності та підтверджували фактичне перерахування відповідачу саме 12000,00 грн.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості сам по собі не може підтверджувати факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 12000,00 грн, оскільки відображає розмір заборгованості, визначений позивачем, але не є первинним доказом фактичного перерахування відповідної суми позичальнику.
За таких обставин суд не має можливості достовірно встановити фактичний розмір кредитних коштів, наданих відповідачу, а відтак - визначити фактичний обсяг його грошового зобов`язання та перевірити правильність нарахування заявленої до стягнення заборгованості.
Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, особа, яка звертається до суду з вимогою про стягнення заборгованості як новий кредитор, повинна довести належний перехід до неї відповідного права вимоги.
У цьому випадку договором відступлення права вимоги № 26102023 від 26.10.2023 сторони прямо погодили спеціальний порядок та момент переходу права вимоги, пов`язавши такий перехід із повним зарахуванням визначеної договором плати на рахунок первісного кредитора.
Крім того, умовами зазначеного договору конкретний перелік боржників, права вимоги до яких передаються, визначається Реєстром боржників, а передача Реєстру боржників оформлюється актом приймання-передачі.
Однак матеріали справи не містять Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 26102023 від 26.10.2023 та акта його приймання-передачі.
Також позивачем не надано доказів повного зарахування ТОВ «ФК «ПРОФІТ» на рахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» плати за відступлення права вимоги у розмірі, визначеному пунктом 7.1 договору.
Сам договір відступлення права вимоги підтверджує факт його укладення між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ», однак не підтверджує настання передбаченої пунктом 6.2.3 цього договору умови, з якою сторони пов`язали момент переходу права вимоги.
Отже, за відсутності Реєстру боржників, акта його приймання-передачі та доказів повного зарахування плати за відступлення права вимоги суд не має можливості встановити, що право вимоги саме до ОСОБА_1 за договором № 3399132 від 19.01.2023 перейшло від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ПРОФІТ».
Наявність договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 між ТОВ «ФК «ПРОФІТ» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ», акта приймання-передачі документації та Реєстру боржників до цього договору сама по собі не підтверджує наявність у ТОВ «ФК «ПРОФІТ» права вимоги до відповідача, яке могло бути передане позивачу.
Відповідно до статті 514 ЦК України ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» могло набути лише ті права, які на момент укладення договору факторингу належали ТОВ «ФК «ПРОФІТ».
Таким чином, для встановлення факту набуття позивачем права вимоги до відповідача необхідно встановити безперервний перехід відповідного права від первісного кредитора до позивача.
У даному випадку такий перехід належними та допустимими доказами не підтверджений, оскільки відсутні докази набуття ТОВ «ФК «ПРОФІТ» права вимоги саме до ОСОБА_1 за договором № 3399132 від 19.01.2023.
Наявність у матеріалах справи Реєстру боржників до договору факторингу від 09.09.2025, в якому зазначено відповідача, не усуває необхідності доведення первісного набуття ТОВ «ФК «ПРОФІТ» відповідного права вимоги.
За відсутності Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 26102023 від 26.10.2023 та доказів настання передбаченої пунктом 6.2.3 цього договору умови переходу права вимоги суд позбавлений можливості встановити, що ТОВ «ФК «ПРОФІТ» на момент укладення договору факторингу від 09.09.2025 було належним кредитором відповідача.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених ЦПК України.
Відповідно до статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом із позовною заявою, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Отже, позивач, звертаючись до суду, повинен був надати належні та допустимі докази на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у тому числі докази фактичного надання кредитних коштів у заявленому розмірі, правильності розрахунку заборгованості та переходу права вимоги за спірним кредитним договором до позивача.
З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» заборгованості за договором № 3399132 від 19.01.2023, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» (01034, м. Київ, вул. Прорізна (Шевченківський р-н), буд. 11 офіс 1, ЄДРПОУ 43950742) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту.

Суддя: Є.В. Челюбєєв