ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2026  м.Дніпро справа №904/5973/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач)
суддів: Демчини Т.Ю., Стефанів Т.В. 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 (суддя Ярошенко В.І.) у справі 
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ у особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро 
до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область 
про стягнення 284 255 грн 01 коп,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовної заяви.
Акціонерне товариство «Українська залізниця» у особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення за Договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №2558012 від 30.06.2020 3% річних у розмірі 46564 грн 79 коп. та інфляційних втрат у розмірі 237690 грн 22 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2024 у справі №904/3173/24, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.05.2025, позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» у особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» плату за користування вагонами у сумі 1378852 грн 68 коп., збір за зберігання вантажу у сумі 50235 грн 84 коп. (всього - 1429088 грн 52 коп.).
За рішенням у справі №904/3173/24 відповідач, не маючи належних підстав, проставив заперечення у відомостях плати ф. ГУ-46 №№17049224, 18049229, 19049231, 16049217, 19049232, 20049233, 20049234, 20049235, 21049236, 21049238, 21049239 та накопичувальних картках ф. ФДУ-92 №№20049053, 20049054, 20049057, 02059077, чим унеможливив списання залізницею належних їй коштів у сумі 1429088 грн 52 коп. у строк, який визначений договором, а саме не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами). 
У зв`язку з невиконаням своїх зобов`язань з оплати наданих залізницею послуг, позивач нарахував 237690 грн 22 коп. інфляційних втрат та 46564 грн 79 коп. 3% річних, на заборгованість, яка встановлена рішенням у справі №904/3173/24 у розмірі 1429088 грн 52 коп., за період з 19.04.2024 до 25.05.2025, які і є предметом спору у цій справі.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» у особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 3% річних у розмірі 46 564 грн 79 коп., інфляційні втрати у розмірі 237690 грн 22 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3411 грн 06 коп. 
Місцевий господарський суд зазначив, що заявлені позивачем вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, які обґрунтовані нормою статті 625 Цивільного кодексу України, яка підлягає застосуванню у разі порушення грошового зобов`язання у частині стягнення вказаних нарахувань, підлягають задоволенню, а рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі №904/3173/24 лише підтверджено, що обов`язок сплатити послуги виникає за результатами їх надання. Стягнення позивачем індексу інфляції та річних з простроченої суми, є компенсацією від знецінення грошових коштів, несвоєчасно сплачених відповідачем за надані позивачем послуги.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
05.02.2026 Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026, у якій просить скасувати рішення у справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні інфляційних втрат, а у стягненні 3% річних відмовити у частині стягнення 45272 грн 74 коп.
Апеляційна скарга мотивована тим, що наведені висновки суду першої інстанції суперечать, як приписам законодавства, так і положенням Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, який укладений між позивачем та відповідачем. 
Договором не визначено строк виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг у разі не підписання ним таких документів або наявності спору щодо наданих послуг. Правила розрахунків за перевезення вантажів також не визначають строку виконання замовником (вантажовласником) обов`язку з оплати наданих перевізником послуг у випадку наявності спірних питань між сторонами договору.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо періоду прострочення відповідача та щодо порядку оплати спірних послуг, адже наведений судом порядок не встановлений ні договором, ні законодавством.
Відповідно, необґрунтованим є і розрахунок 3% річних та інфляційних, що був здійснений позивачем з урахуванням початку прострочення відповідача, починаючи через дві доби від дати складання накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами. З цього слідує, що розмір позовних вимог позивачем не доведений.
За твердженням апелянта, з огляду на наявність спору між сторонами стосовно виникнення у відповідача (замовника) обов`язку з оплати послуг перед позивачем, безпосередньо пов`язаного з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2024 у справі №904/3173/24, яке набрало законної сили 14.05.2025 та було добровільно виконано відповідачем 26.05.2025, відповідно прострочення відповідача існувало у період з 15.05.2025 (наступний день після набрання рішенням суду у справі №904/3173/24 законної сили) до 25.05.2025 (день, що передує дню оплати), тобто 11 календарних днів. А тому, за цей період інфляційні втрати нарахуванню не підлягають, а 3% річних складатимуть 1292 грн 05 коп. Отже, вимоги щодо стягнення 237690 грн 22 коп. інфляційних втрат та 45272 грн 74 коп. процентів, на думку відповідача, безпідставні.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
Позивач у відзиву на апеляційну скаргу зазначив, що нараховані 3 % річних та інфляційні втрати на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними коштами, що належать до сплати кредиторові. 
Початок періоду прострочення виконання зобов`язання слід рахувати через два робочі дні після складення відомості плати за користування вагонами і пред`явлення її на підпис відповідачу відповідно до вимог пункту 2.1.7 Договору, який укладений між сторонами, а скаржник дійшов помилкового висновку, що обов`язок з оплати спірної суми виник у відповідача з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2024 у справі №904/3173/24, тому позовні вимоги у частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.
Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.02.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач), суддів: Демчини Т.Ю., Стефанів Т.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.02.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, надати докази сплати судового збору у встановленому порядку у сумі 5093 грн 33 коп.
13.02.2026 апелянтом подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами їх усунення, надано платіжну інструкцію №4500002773 від 04.02.2026 про сплату судового збору на суму 5116 грн 59 коп.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026. Витребувано матеріали справи №904/5973/25 з Господарського суду Дніпропетровської області. Розгляд справи призначено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
30.06.2020 між AT «Українська залізниця» та ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №45-00190905/2020-0001 (далі – Договір).
Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагона для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 Договору).
Надання послуг за Договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (пункт 1.4 Договору).
Договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (абзац 1 пункту 1.5 Договору).
Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) (пункт 1.6 Договору).
Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття у цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір, друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору (пункт 1.7 Договору).
Перевізник, за результатом розгляду заяви (акцепту), направляє замовнику у власній інформаційній системі перевізника повідомлення з накладенням КЕП: або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин для такого повернення; або про дату укладення договору, присвоєння замовнику коду замовника як платника, коду вантажовідправника/вантажоодержувача. Код платника є номером Договору з замовником (пункт 1.9 Договору).
До отримання повідомлення про укладення Договору друга сторона має право відкликати свою заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти Договір.
Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення Договору, але не раніше дня введення його у дію відповідно до пункту 12.1 Договору (пункт 1.10 Договору).
За умовами договору обов`язками замовника є: сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника, самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов Договору, при цьому він зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагона за межами України та інших послуг перевізника (підпункт 2.1.4 пункту 2.1 Договору).
За умовами Договору обов`язками замовника є: підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а, а у випадку оформлення вказаних вище документів у паперовій формі на вимогу замовника - підписувати та надавати перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги (абзац 2 підпункту 2.1.7 пункту 2.1 Договору).
Розрахунки за Договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» (пункт 4.1 Договору).
По мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається у особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати: провізних платежів за перевезення, зазначених у накладних; суми додаткових зборів та додаткових послуг за вільними тарифами; плати за використання власних вагонів перевізника за межами України, що відображається у щодобових інформаційних повідомленнях; штрафів на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами), інформаційних повідомлень тощо; неустойки, нарахованої згідно з додатками до Договору та відображеної у інформаційному повідомленні; пені (пункт 4.4 Договору).
Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення у дію, що визначається перевізником у повідомленні про оприлюднення Договору, здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення у дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення замовника умови Договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення у дію (пункт 12.1 Договору).
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2024 у справі №904/3173/24, яке залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.05.2025, позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» у особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» плату за користування вагонами у сумі 1378852 грн 68 коп., збір за зберігання вантажу у сумі 50235 грн 84 коп. (всього - 1429088 грн 52 коп.).
Рішенням у вказаній справі встановлено, що протягом квітня 2024 року за залізничними накладними залізницею прийнято до перевезення на адресу відповідача порожні власні вагони. На шляху прямування ці вагони було затримано згідно з наказами позивача №60 від 10.04.2024, №67 від 12.04.2024, №70 від 12.04.2024, №76 від 14.04.2024, №77 від 15.04.2024, №78 від 16.04.2024 на станціях Кривий Ріг - Сортувальний, Західний та Чортомлик через зайнятість колій станції призначення, у зв`язку з неприйняттям вантажу одержувачем - ПрАТ «ІнГЗК» на свою під`їзну колію.
Накази на початок і кінець затримки надавалися враховуючи наявність (відсутність) затримок у просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини цього підприємства.
За фактом затримки вагонів станціями Кривий Ріг - Сортувальний, Західний та Чортомлик у порядку, який передбачений пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, пунктом 9 Правил зберігання вантажів складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №12 від 10.04.2024, №16 від 16.04.2024, №1 від 12.04.2024, №1 від 16.04.2024, №29 від 12.04.2024, №29 від 18.04.2024, №16 від 14.04.2024, №14 від 15.04.2024, №17 від 15.04.2024, №15 від 16.04.2024, №18 від 16.04.2024, №18 від 17.04.2024 та акти загальної форми ГУ-23.
За фактом затримки вагонів станцією Інгулець складено акти загальної форми ГУ-23, які наявні у матеріалах справи.
За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування спірними вагонами по відомостям плати ф.ГУ-46 №№17049224, 18049229, 19049231, 16049217, 19049232, 20049233, 20049234, 20049235, 21049236, 21049238, 21049239 та накопичувальних картках ф. ФДУ-92 №№20049053, 20049054, 20049057, 02059077, а також збір за зберігання вантажів по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №№16049028, 16049029, 18049034, 18049035, 18049037, 18049038, 18049039, 18049040, 18949047, 19049048, 19049049, 20049051, 20049056, 21049058 на загальну суму 1429088 грн 52 коп.
Відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 та накопичувальна картка форми ФДУ-92 складені для нарахування плати за користування вагонами за вказаними актами, були підписані відповідачем із запереченнями, зокрема, тому що відсутня можливість прийняти порожні вагони на під`їдні колії ПрАТ «ІнгГЗК» через перевищення переробної спроможності під`їзних колій; по станції Інгулець по коліях знаходяться вагони під обробкою; до часу користування не повинен включатись час дії комендантської години.
За результатами розгляду цієї справи судами встановлено факт затримки вагонів з вини відповідача та факт правомірного нарахування позивачем відповідачу за весь період затримки плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за накопичувальними картками. Водночас, відповідач, не маючи належних підстав, проставив заперечення у відомостях плати ф. ГУ-46 №№17049224, 18049229, 19049231, 16049217, 19049232, 20049233, 20049234, 20049235, 21049236, 21049238, 21049239 та накопичувальних картках ф. ФДУ-92 №№20049053, 20049054, 20049057, 02059077, що спричинило неможливість списання залізницею належних їй коштів у сумі 1429088 грн 52 коп. (з ПДВ) у строк, який визначений Договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020.
26.05.2025 платіжними дорученнями ПрАТ «Інгулецький ГЗК» було перераховано на рахунок залізниці суму 1429088 грн 52 коп., на підтвердження чого позивач надав реєстр документів зі спеціальним режимом використання.
Посилаючись на порушення з боку відповідача строку виконання грошового зобов`язання за Договором, позивач нарахував 3% річних у сумі 46564 грн 79 коп. та інфляційні втрати у сумі 237690 грн 22 коп., стягнення яких з відповідача і є предметом спору у справі.
Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно із частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України (що діяв на час виникнення спірних відносин), умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити у договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.
У разі непогодження даних, які зазначені у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.
Згідно з пунктом 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені у електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).
Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені у перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються у накопичувальні картки, які складаються станціями у трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
Колегія суддів враховує, що фактичні обставини спору, які встановлені у справі №904/3173/24, зазначені у рішенні, яке набрало законної сили, та яким встановлено, що відповідач підписав вищевказані відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки із запереченнями, що і стало підставою для звернення залізниці з позовом до суду. 
Вказане унеможливило списання залізницею плати за користування вагонами за відомостям плати за користування вагонами. При цьому, з огляду на умови пункту 2.1.7 Договору обов`язок підписати означені накопичувальні картки та відомості плати у відповідача виник після двох робочих днів від дня надання послуг, що підтверджується одним із документів передбачених пунктом 1.4 Договору.
Судом у справі №904/3173/24 встановлено правомірними вимоги залізниці про стягнення з відповідача вартості наданих послуг та безпідставною фактичну відмову у підписанні документів на підтвердження наданих послуг. Отже, плата за користування спірними вагонами по відомостям плати ф.ГУ-46 №№17049224, 18049229, 19049231, 16049217, 19049232, 20049233, 20049234, 20049235, 21049236, 21049238, 21049239 та накопичувальних картках ф. ФДУ-92 №№20049053, 20049054, 20049057, 02059077, а також збір за зберігання вантажів по накопичувальних картках ф.ФДУ-92 №№16049028, 16049029, 18049034, 18049035, 18049037, 18049038, 18049039, 18049040, 18949047, 19049048, 19049049, 20049051, 20049056, 21049058 на загальну суму 1429088 грн 52 коп. є обґрунтованою та стягнута за рішення суду у цій справі.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за якою обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В силу пункту 1.4 Договору надання послуг може підтверджуватись, зокрема, накопичувальною карткою та відомістю плати за користування вагонами, які з боку відповідача повинні підписуватись не пізніше двох робочих днів від дня їх складення. Оплата послуг перевізника здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати на підставі підписаних без заперечень накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами. Тобто, отримання залізницею коштів поставлене у залежність від виконання відповідачем певних дій, зокрема, підписання накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами без заперечень. 
Відповідно ненадання відповідачем згоди на списання його коштів унеможливлює отримання залізницею належних їй платежів у строк, який визначений Договором - не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами). Тому прострочення платежів починається після двох робочих днів від дня складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.
Отже, посилання апелянта на відсутність строку для оплати наданих послуг спростовується умовами укладеного між сторонами договору.
Господарським судом обґрунтовано зазначено, що у відповідача виник обов`язок внести плату за користування вагонами і збору за зберігання вантажу з моменту надання таких послуг та фіксації їх надання у відповідних документах (відомостях плати, накопичувальних картках).
За порушення строків внесення плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу у сумі 1429088 грн 52 коп. позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Припис частини другої статті 625 Цивільного кодексу України застосовується судом за наявності порушення боржником будь-якого грошового зобов`язання. Грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, у якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Отже, обов`язок зі сплати 3% річних та інфляційних втрат виникає безпосередньо з Цивільного кодексу України.
Згідно з пунктом 5.1 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225 господарським судам України «Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», на який посилається апелянт, господарським судам слід враховувати, що якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; у такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується у претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.
Наведені положення Роз`яснень регламентують порядок вирішення спорів, у разі виникнення заперечень замовника щодо розміру плати за надані послуги, проте не змінюють порядку оплати наданих послуг, як то встановлено, договором та іншими нормативними документами. У разі встановленням судом порушення залізницею порядку визначення вартості наданих послуг чи відсутність факту надання цих послуг, у замовника не виникає обов`язку з оплати цих послуг у розмірах, які визначені відповідних картках та формах залізниці. 
Враховуючи встановлений чинним законодавством порядок оплати спірних послуг у вигляді автоматичного списання з рахунку відповідача, оплата за надані позивачем послуги має бути здійснена протягом двох днів з дня підписання (оформлення) відомості плати за користування вагонами, накопичувальної картки. При цьому, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню з дня, наступного за днем коли відповідач повинен сплати вартість наданих залізницею послуг. Відповідно, прострочення платежів починається після двох робочих днів від дня складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.
Апеляційний суд наголошує, що факт порушення відповідачем зобов`язання за договором встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2024 у справі №904/3173/24, яким підтверджено правомірність та обґрунтованість нарахування спірної плати за користування вагонами, додаткових зборів та встановлено порушення відповідача у вигляді несплати належних залізниці платежів. Оскільки рішення суду не породжує зобов`язання грошового характеру, захист порушеного права позивача жодним чином не залежить від дати винесення рішення суду та набрання ним законної сили, а права та обов`язки позивача та відповідача виникають з умов укладеного між сторонами Договору.
Отже, твердження апелянта щодо виникнення обов`язку з оплати спірної суми у відповідача з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2024 у справі №904/3173/24, не врахувавши договірні строки й фактичні дії сторін щодо підписання документів, є необґрунтованим, а заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% та інфляційних втрат, є обгрунтованими та такими, що відповідають положенням статті 625 Цивільного Кодексу України.
Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.
Вказане узгоджується з постановами Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц та від 24.04.2024 у справі №657/1024/16-ц.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 3 % річних у сумі 46564 грн 79 коп. та інфляційних втрат у сумі 237690 грн 22 коп. за період з 19.04.2024 до 25.05.2025.
З огляду на викладене, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, у зв`язку з чим скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення зміні або скасуванню.
Судові витрати.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України та виходячи з результату розгляду апеляційної скарги, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.І. Кучеренко

судді Т.В. Стефанів 

Т.Ю. Демчина