Справа № 209/10308/25
Провадження № 2/209/468/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського
у складі: головуючої судді - Корнєєвої І.В.,
за участі секретаря – Пиндик Т.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС». треті особи : приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та повернення стягнутих за виконавчим написом коштів.
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 20 лютого 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 109591, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» у розмірі 24 785 грн. 00 коп. 
На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису 
Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В.:
-винесено постанову від 16.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження №66107898 за виконавчим написом № 109591, виданим 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. ,
-винесено постанову від 19.07.2021 року про стягнення з боржника мінімальних витрат за ВП №66107898 у сумі 500 грн.
-винесено постанову від 19.07.2025 року про стягнення з боржника основної винагороди за ВП №66107898 у сумі 2 478,50 грн.
-винесено постанову від 06.08.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за ВП №66107898 у сумі 2 478,50 грн.
-винесено постанову від 26.09.2025 року про арешт коштів боржника на підставі якої з ОСОБА_1 було стягнуто 10 487,00 (відповідно до платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк від 30.09.2025 р. було стягнуто 10 012,45 грн., відповідно до виписки з АТ «Райффазен Банк» про рух коштів на рахунку 30.09.2025 р. було стягнуто 474,55 грн.).
Позивач не укладала будь-яких договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та не отримувала будь-яких документів щодо підтвердження боргу .
Про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса позивачу стало відомо лише 30.09.2025 року , коли отримано повідомлення з банку про арешт коштів на рахунку ОСОБА_1 . Сам виконавчий напис приватного нотаріуса та постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження позивач не отримував. 
За таких підстав, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис .
Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 04 березня 2026 року відкрито позовне провадження у загальному порядку у даній справі.
Позивач до судового засідання не з`явився , про час , дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином , надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС`до судового засідання не з`явився , про час , дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином , про причини неявки до суду не повідомив , відзив на позовну заяву не надсилав.
Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. до судового засідання не з`явився , про час , дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином , про причини неявки до суду не повідомив.
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В до судового засідання не з`явився , про час , дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином , про причини неявки до суду не повідомив.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
20 лютого 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 109591, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» у розмірі 24 785 грн. 00 коп. 
Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В.:
-винесено постанову від 16.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження №66107898 за виконавчим написом № 109591, виданим 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. ,
-винесено постанову від 19.07.2021 року про стягнення з боржника мінімальних витрат за ВП №66107898 у сумі 500 грн.
-винесено постанову від 19.07.2025 року про стягнення з боржника основної винагороди за ВП №66107898 у сумі 2 478,50 грн.
-винесено постанову від 06.08.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за ВП №66107898 у сумі 2 478,50 грн.
-винесено постанову від 26.09.2025 року про арешт коштів боржника на підставі якої з ОСОБА_1 було стягнуто 10 487,00 (відповідно до платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк від 30.09.2025 р. було стягнуто 10 012,45 грн., відповідно до виписки з АТ «Райффазен Банк» про рух коштів на рахунку 30.09.2025 р. було стягнуто 474,55 грн.).
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).
Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.
У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».
У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».
У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.
Так, зазначена постанова КМУ № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.
У Постанові ВП ВС від 21.09.21 у справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду підтримала власний правовий висновок щодо строку звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, визначивши, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час ухвалення) варто застосовувати разом із нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 Цивільного кодексу України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис.
Виконавчий напис, вчинений на підставі не посвідченого нотаріально кредитного договору, є таким, що не підлягає виконанню (у правовідносинах із 22 лютого 2017 року).
Крім того, пунктом 10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, належним чином вручене повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису впливає на правильне вирішення справи. Будь-яких документів, які б підтверджували отримання позичальником вимоги банку приватному нотаріусу не надано. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20 лютого 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.
Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису.
Суд погоджується з позицією позивача, бо у судовому засіданні встановлено, що кредитний договір № 455967172 від 21.07.2019 року нотаріально не посвідчений , відповідачем не направлялась позивачу вимога про погашення боргу та на погоджувалася з позивачем сума заборгованості за кредитним договором. 
Крім цього, перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання.
Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачем не було направлено жодних листві позивачу з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушення зобов`язань, у зв`язку з чим, останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформований про наявність заборгованості по ньому та можливості оспорити вимоги відповідача, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.
Відповідачем не надано суду даних про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на адресу позивача було надіслано письмове повідомлення про порушення зобов`язання та повідомлення боржником було отримане.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Також підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» 10 487,00 грн. безпідставно отриманих коштів, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зі змісту статті 1212 ЦК України вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі.
Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.
Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦУ України встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого напису нотаріуса № 109591 від 20.02.2020 року приватним виконавцем у межах виконавчого провадження № 66107898 з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» було стягнуто 10 487,00 (відповідно до платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк від 30.09.2025 р. було стягнуто 10 012,45 грн., відповідно до виписки з АТ «Райффазен Банк» про рух коштів на рахунку 30.09.2025 р. було стягнуто 474,55 грн.).
З вказаного вбачається, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 , на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, а відтак, суд вважає, що такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України.
На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС». треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.
Визнати виконавчий напис № 109591, вчинений 20.11.2019 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 24 785 грн.00 коп. таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 42254696) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , безпідставно стягнуті на підставі постанови приватного виконавця № 66107898 від 06.08.2021 року грошові кошти у сумі 10 487 (десять тисяч чотириста вісімдесят сім)грн.00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 42254696) на користь Держави витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві ) грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України — з дня складення рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне судове рішення складено 25 серпня 2026 р .

Суддя     І.В. Корнєєва