СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2026 року Справа № 480/6282/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6282/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Військового ліцею Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 року до 26.04.2025 року в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року до 26.04.2025 року в загальній сумі 383 235,80 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
Свої вимоги мотивує тим, що під час проходження військової служби за період з 01.03.2018 по 26.04.2025 йому не було нараховано та виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Позивач зазначає, що у березні 2018 року розмір можливої індексації становив 4463,15 грн, а розмір підвищення його грошового доходу порівняно з лютим 2018 року - 0 грн, у зв`язку з чим вважає, що з 01.03.2018 набув право на щомісячну виплату індексації-різниці у сумі 4463,15 грн, загальний розмір якої за спірний період становить 383235,80 грн, а також на компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. 
Ухвалою суду від 11.08.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Національна академія ДПСУ подала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечила та зазначила, що позивач у період з 01.03.2018 по 11.08.2023 військову службу в Академії не проходив, а тому вимоги за цей період до неї є безпідставними. Також відповідач вказав, що у 2023 році дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" було зупинено, а у 2024-2025 роках індексація нараховувалась відповідно до встановленого законодавством порядку, у зв`язку з чим підстав для нарахування позивачу заявленої індексації-різниці не вбачає.
На підставі Указу Президента України "Про призначення судді" № 164/2026 від 24.02.2026 та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 № 11-ОС "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_2 у зв`язку з призначенням на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду", на підставі розпорядження керівника апарату № 1580 від 03.03.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ № 480/6282/25.
Справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Шаповалу М.М., який ухвалою від 05.03.2026 прийняв справу до свого провадження.
Ухвалою суду від 23.07.2026 залучено до участі у справі як співвідповідача Військовий ліцей Державної прикордонної служби України та зобов`язано його надати необхідні докази суду.
Військовий ліцей ДПСУ у відзиві також заперечив проти задоволення позову, посилаючись, зокрема, на те, що остаточний розрахунок з позивачем мав здійснювати орган, з якого його звільнено з військової служби, тобто Академія. Крім того, Ліцей зазначив, що до 20.03.2019 позивач залишався військовослужбовцем Міністерства оборони України, відрядженим до Міністерства освіти і науки України, а в окремі періоди 2022 року нарахування та виплату його грошового забезпечення здійснювали інші органи Державної прикордонної служби України, у зв`язку з чим вважав себе неналежним відповідачем у відповідній частині спірного періоду.
Ухвалою суду від 25.08.2026 залучено до участі у справі як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ).
Від ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) надійшов відзив на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Ухвалою суду від 25.08.2026 зобов`язано відповідачів надати суду необхідні докази та пояснення.
Військовий ліцей ДПСУ подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що у період з 01.03.2018 по 19.03.2019 нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу здійснював Державний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" імені І.Г. Харитоненка, код ЄДРПОУ 38245193, який на той час перебував у сфері управління Міністерства освіти і науки України, тоді як позивач залишався військовослужбовцем Міністерства оборони України, відрядженим до Міністерства освіти і науки України. Також Ліцей пояснив, що зазначені у довідці за 2018 рік суми окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років включають донарахування за попередні місяці у зв`язку із запровадженням з 01.03.2018 нових розмірів грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704, зокрема оклад за військовим званням "майор" було збільшено з 125,00 грн до 1340,00 грн, а надбавку за вислугу років - з 1382,10 грн до 2328,80 грн. Крім того, відповідач повідомив, що збільшення посадового окладу позивача з 4482,00 грн у грудні 2018 року до 4887,60 грн у січні 2019 року було зумовлене збільшенням посадового окладу працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки з 1762,00 грн до 1921,00 грн при незмінних 12 тарифному розряді та тарифному коефіцієнті 2,12.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
У період з 01.03.2018 по 19.03.2019 позивач залишався військовослужбовцем Міністерства оборони України, відрядженим до Міністерства освіти і науки України, та проходив службу у Державному ліцеї-інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" імені І.Г. Харитоненка, код ЄДРПОУ 38245193, який здійснював нарахування та виплату його грошового забезпечення. З 20.03.2019 по 10.10.2023 позивач проходив військову службу у цьому ж закладі вже у системі Державної прикордонної служби України.
У період проходження позивачем служби у Ліцеї фінансове забезпечення в окремі періоди здійснювалося іншими органами ДПСУ. Зокрема, з 24.02.2022 по 31.03.2022 нарахування та виплату грошового забезпечення здійснював ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), у квітні-жовтні 2022 року - Академія, а з листопада 2022 року Ліцей перейшов на власне фінансове забезпечення. При цьому протягом зазначеного періоду позивач продовжував проходити військову службу у Ліцеї.
Наказом начальника Ліцею від 09.10.2023 № 461-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з переведенням до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького. 11.10.2023 позивача зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення Академії, де він проходив службу до звільнення 26.04.2025.
У лютому 2018 року посадовий оклад позивача становив 4482,00 грн, оклад за військовим званням - 125,00 грн, надбавка за вислугу років - 1382,10 грн. З 01.03.2018 у зв`язку із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України № 704 оклад за військовим званням "майор" становив 1340,00 грн, а надбавка за вислугу років - 2328,80 грн. Різниця у сумах 1215,00 грн та 946,70 грн відповідно була донарахована позивачу за березень-жовтень 2018 року у наступних місяцях.
З січня 2019 року посадовий оклад позивача збільшився з 4482,00 грн до 4887,60 грн у зв`язку зі збільшенням посадового окладу працівника першого тарифного розряду Єдиної тарифної сітки з 1762,00 грн до 1921,00 грн. Тарифний розряд позивача - 12, тарифний коефіцієнт - 2,12 та підвищення посадового окладу на 20 відсотків при цьому не змінювалися.
З 11.10.2023 грошове забезпечення позивачу нараховувала ОСОБА_3 . У 2024 році посадовий оклад позивача становив 5920,00 грн, а з серпня 2024 року у зв`язку зі зміною посади був збільшений до 7470,00 грн. Академією також нараховувалася поточна індексація: у серпні-листопаді 2024 року - по 130,20 грн, у грудні 2024 року - 254,35 грн, а у квітні 2025 року відображено нарахування індексації у сумі 4327,01 грн.
Вважаючи, що індексація-різниця грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.04.2025 нарахована та виплачена не в повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України встановлено право кожного на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, а також передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII.
Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації військовослужбовця та підлягає індексації відповідно до закону.
Статтею 8 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" передбачено, що з метою надання соціальної підтримки населенню встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII.
Згідно зі статтею 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України та які не мають разового характеру, зокрема оплата праці та грошове забезпечення.
Згідно зі статтею 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін провадиться наростаючим підсумком, а підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого відбулося перевищення порогу індексації.
Статтею 5 Закону № 1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації, які фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці та грошового забезпечення у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації у межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, встановлений у розмірі 103 відсотків.
Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078 грошове забезпечення індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" змінено механізм проведення індексації, передбачений Порядком № 1078. З 01.12.2015 визначальним для обчислення індексу споживчих цін став місяць підвищення тарифної ставки або посадового окладу, а не будь-якого збільшення грошового доходу особи.
Так, відповідно до абзаців першого та другого пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається таке підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифних ставок (окладів).
Абзацом третім пункту 5 Порядку № 1078 передбачено, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Водночас абзацом четвертим пункту 5 Порядку № 1078 встановлено, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу та розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 1078 у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення такого доходу. У разі підвищення тарифної ставки (окладу) у місяці такого підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.
Згідно з абзацом шостим пункту 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної відповідно до абзацу четвертого цього пункту суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації.
Отже, Порядок № 1078 передбачає два види індексації грошового доходу - поточну індексацію та індексацію-різницю.
Право на поточну індексацію виникає у разі перевищення величиною індексу споживчих цін порогу індексації у розмірі 103 відсотків.
Право на індексацію-різницю виникає у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), якщо розмір підвищення грошового доходу є меншим або дорівнює сумі можливої індексації, що склалася у цьому місяці. У такому випадку розмір індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації та розміром підвищення доходу і виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів).
При цьому для визначення розміру підвищення грошового доходу у місяці підвищення посадового окладу підлягають порівнянню всі складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру, у місяці підвищення та у попередньому місяці.
У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013 зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін.
Таким чином, індексація грошового забезпечення військовослужбовців є державною гарантією, має систематичний характер та підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті за наявності передбачених законодавством умов.
Аналогічний підхід щодо обов`язковості індексації грошового забезпечення та механізму її проведення викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20.
Щодо механізму визначення індексації-різниці Верховний Суд у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21 та від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21 виходив з того, що у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) необхідно визначити розмір підвищення доходу, суму можливої індексації та порівняти ці величини. Якщо сума можливої індексації перевищує розмір підвищення доходу, особа набуває право на індексацію-різницю в розмірі такої різниці.
При цьому повноваження відповідного органу щодо визначення та виплати індексації-різниці не є дискреційними, оскільки порядок її обчислення безпосередньо визначений абзацами третім, четвертим, п`ятим та шостим пункту 5 Порядку № 1078.
01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою встановлено нові умови та розміри грошового забезпечення військовослужбовців.
Пунктом 2 Постанови № 704 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У зв`язку з набранням чинності Постановою № 704 березень 2018 року є місяцем підвищення доходу, у якому для вирішення питання про право на індексацію-різницю необхідно визначити суму можливої індексації, що склалася у цьому місяці, та розмір підвищення постійних складових грошового забезпечення порівняно з лютим 2018 року.
У березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30 відсотка, у зв`язку з чим сума можливої індексації становила 4463,15 грн (1762,00 грн х 253,30 / 100).
Отже, для встановлення права позивача на індексацію-різницю у березні 2018 року та визначення її розміру необхідно порівняти суму можливої індексації 4463,15 грн із розміром підвищення його грошового доходу в березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року.
Застосовуючи наведені положення до встановлених обставин справи, суд зазначає наступне.
У період до 19.03.2019 грошове забезпечення позивача обчислювалося за змішаним принципом: посадовий оклад - за посадою, яку він обіймав у закладі освіти, відповідно до Єдиної тарифної сітки, а оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років - за нормами, встановленими для військовослужбовців.
Такий порядок відповідав постанові Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104, якою передбачено, що військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачуються посадові оклади за посадами, які вони займають у відповідних органах, установах та організаціях, а оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років - у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.
З матеріалів справи встановлено, що у лютому та березні 2018 року посадовий оклад позивача становив 4482,00 грн.
Водночас з 01.03.2018 у зв`язку із набранням чинності Постановою № 704 змінилися військові складові його грошового забезпечення. Так, оклад за військовим званням "майор" збільшився з 125,00 грн до 1340,00 грн, тобто на 1215,00 грн, а надбавка за вислугу років - з 1382,10 грн до 2328,80 грн, тобто на 946,70 грн.
Вказані суми фактично були донараховані позивачу у наступних місяцях 2018 року. Зокрема, у липні 2018 року здійснено донарахування окладу за військовим званням за березень-червень 2018 року у сумі 4860,00 грн та надбавки за вислугу років у сумі 3786,80 грн. Отже, такі донарахування стосувалися саме грошового забезпечення за березень 2018 року та наступні місяці, а час їх фактичного відображення у бухгалтерському обліку не змінює періоду, за який вони належали позивачу.
Таким чином, розмір підвищення постійних складових грошового забезпечення позивача у березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року становив 2161,70 грн (1215,00 грн + 946,70 грн).
Оскільки розмір підвищення доходу 2161,70 грн є меншим за суму можливої індексації 4463,15 грн, відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078 у позивача виникло право на індексацію-різницю у розмірі 2301,45 грн щомісячно (4463,15 грн - 2161,70 грн).
Отже, доводи позивача про наявність права на індексацію-різницю є обґрунтованими, однак визначений ним розмір такої виплати - 4463,15 грн щомісячно - є помилковим, оскільки не враховує фактичне підвищення постійних складових його грошового забезпечення з 01.03.2018.
Відповідно до абзацу шостого пункту 5 Порядку № 1078 визначена сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів).
Наступне підвищення посадового окладу позивача відбулося з 01.01.2019, коли його розмір збільшився з 4482,00 грн до 4887,60 грн у зв`язку зі збільшенням посадового окладу працівника першого тарифного розряду Єдиної тарифної сітки з 1762,00 грн до 1921,00 грн. При цьому тарифний розряд позивача - 12, тарифний коефіцієнт - 2,12 та підвищення посадового окладу на 20 відсотків залишилися незмінними.
Отже, індексація-різниця у розмірі 2301,45 грн підлягала нарахуванню та виплаті за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно.
У грудні 2018 року сума поточної індексації становила 71,08 грн. З урахуванням абзацу шостого пункту 5 Порядку № 1078 загальна сума індексації, що склалася на момент чергового підвищення посадового окладу у січні 2019 року, становила 2372,53 грн (2301,45 грн + 71,08 грн).
З наявних у справі доказів про склад грошового забезпечення позивача за грудень 2018 р. та січень 2019 р., без урахування виплат разового характеру та донарахувань за попередні місяці, розмір підвищення його постійного грошового доходу у січні 2019 року становив 450,6 грн.
Оскільки розмір підвищення доходу 450,60 грн є меншим за суму індексації 2372,53 грн, з 01.01.2019 розмір належної позивачу індексації-різниці становив 1921,93 грн щомісячно (2372,53 грн - 450,60 грн).
При цьому зміна розміру окремих складових грошового забезпечення без підвищення тарифної ставки (окладу) не є підставою для зменшення чи припинення визначеної індексації-різниці.
Верховний Суд у постанові від 20.08.2026 у справі № 560/2520/25 наголосив, що з 01.12.2015 розрахунок індексації не пов`язується з місяцем прийняття чи переведення особи або зі зростанням доходу за рахунок будь-якої його постійної складової. Відправною точкою є місяць підвищення тарифної ставки (окладу). Також Верховний Суд зазначив, що у разі виникнення права на індексацію-різницю така сума виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів), а до неї надалі додається поточна індексація.
Матеріалами справи не підтверджено наступного після січня 2019 року нормативного підвищення тарифної ставки (окладу), яке б до 31.12.2022 припинило виплату визначеної у січні 2019 року індексації-різниці або зумовило визначення її нового розміру.
Отже, за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 позивачу належала індексація-різниця у розмірі 1921,93 грн щомісячно.
Нарахування позивачу протягом цього періоду поточної індексації не свідчить про виконання обов`язку щодо виплати індексації-різниці, оскільки зазначені виплати є різними видами індексації та відповідно до абзацу шостого пункту 5 Порядку № 1078 можуть нараховуватися одночасно.
Щодо 2023 року суд зазначає, що пунктом 3 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX зупинено на 2023 рік дію Закону № 1282-XII.
Таким чином, протягом 2023 року правові підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення були відсутні.
Водночас з 01.01.2024 дію Закону № 1282-XII відновлено.
Статтею 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 № 3460-IX встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з 01.01.2024.
Проте наведена норма визначає порядок обчислення індексу споживчих цін для поточної індексації та не містить припису про припинення права на індексацію-різницю, визначену відповідно до абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078.
У постанові від 20.08.2026 у справі № 560/2520/25 Верховний Суд, оцінюючи вимоги про нарахування індексації-різниці за період з 01.01.2024, зазначив, що суди попередніх інстанцій неправильно визначили характер спірних правовідносин, пов`язавши право на таку виплату з положеннями статті 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та перевищенням порогу індексації 103 відсотки. Верховний Суд наголосив, що зазначені умови стосуються поточної індексації, тоді як до вимог щодо індексації-різниці застосовуються абзаци 3-6 пункту 5 Порядку № 1078.
Отже, зупинення дії Закону № 1282-XII у 2023 році мало наслідком ненарахування індексації протягом цього року, проте не припинило визначений до такого зупинення розмір індексації-різниці.
Оскільки з 01.01.2024 дію Закону № 1282-XII відновлено, виплата індексації-різниці, визначеної до 2023 року, підлягала відновленню у розмірі 1921,93 грн щомісячно.
При цьому нарахування Академією позивачу поточної індексації у серпні-листопаді 2024 року в розмірі 130,20 грн щомісячно та у грудні 2024 року в розмірі 254,35 грн не свідчить про виплату індексації-різниці.
Так само призначення позивача на іншу посаду та пов`язана з цим зміна індивідуального розміру посадового окладу не є нормативним підвищенням тарифних ставок (окладів) у розумінні пункту 5 Порядку № 1078. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.08.2026 у справі № 560/2520/25, після 01.12.2015 механізм індексації не прив`язується до місяця прийняття чи переведення особи, а залежить від підвищення тарифної ставки (окладу).
Статтею 34 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19.11.2024 № 4059-IX встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків, а сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.
Вказана норма також стосується порядку обчислення поточної індексації та не містить припису про припинення індексації-різниці, визначеної відповідно до абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078.
Відтак індексація-різниця у розмірі 1921,93 грн підлягала нарахуванню позивачу з 01.01.2024 до 26.04.2025 - дня виключення його зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням з військової служби, а за квітень 2025 року - пропорційно часу проходження служби.
Щодо визначення належних відповідачів суд зазначає наступне.
За період з 01.03.2018 по 31.12.2022 обов`язок щодо визначення та нарахування належного позивачу грошового забезпечення покладається на Військовий ліцей Державної прикордонної служби України.
Та обставина, що у певні періоди фінансове забезпечення Ліцею здійснювали інші органи ДПСУ, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) та Академія, не змінює того, що позивач у відповідні періоди проходив службу у Ліцеї.
У постанові від 28.05.2026 у справі № 420/28894/24 Верховний Суд зазначив, що у разі перебування військової частини на фінансовому забезпеченні іншої військової частини - розпорядника коштів саме орган, у списках особового складу якого перебуває військовослужбовець, забезпечує оформлення документів для правильного нарахування грошового забезпечення, тоді як орган, який здійснює фінансове забезпечення, забезпечує фінансування та фактичну виплату.
Крім того, у постанові від 19.05.2025 у справі № 420/20215/23 Верховний Суд відхилив підхід, відповідно до якого заборгованість з індексації за попередні періоди служби має виплачувати виключно орган за останнім місцем проходження служби. Верховний Суд виходив з того, що індексація є періодичною виплатою, а внутрішнє розпорядження Адміністрації ДПСУ щодо проведення остаточного розрахунку останнім органом служби не змінює суб`єкта спірних матеріальних правовідносин.
Аналогічний підхід викладений Верховним Судом у постанові від 02.07.2026 у справі № 480/6919/24, у якій зазначено, що належним відповідачем є суб`єкт порушеного матеріального правовідношення. Правило про остаточний розрахунок за останнім місцем служби стосується виплат, пов`язаних зі звільненням, та не переносить на останнє місце служби обов`язок щодо перерахунку грошового забезпечення за попередні періоди проходження служби.
Таким чином, Військовий ліцей Державної прикордонної служби України є належним відповідачем щодо індексації-різниці за періоди з 01.03.2018 по 31.12.2018 у розмірі 2301,45 грн щомісячно та з 01.01.2019 по 31.12.2022 у розмірі 1921,93 грн щомісячно.
З 11.10.2023 позивач проходив військову службу та перебував на всіх видах забезпечення в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, за період після відновлення дії Закону № 1282-XII - з 01.01.2024 по 26.04.2025 - обов`язок щодо нарахування та виплати індексації-різниці у розмірі 1921,93 грн щомісячно покладається на Академію.
За таких обставин позовні вимоги про нарахування індексації-різниці підлягають частковому задоволенню, оскільки заявлений позивачем розмір 4463,15 грн щомісячно протягом усього спірного періоду не відповідає встановленим у справі обставинам та механізму пункту 5 Порядку № 1078.
Щодо вимоги про одночасну компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб суд зазначає наступне.
Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 визначено умови та механізм компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям, а також особам, звільненим зі служби, для відшкодування утриманих сум податку з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктами 4, 5 Порядку № 44 встановлено, що грошова компенсація виплачується одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку на доходи фізичних осіб, утриманого з такого грошового забезпечення.
Отже, належні позивачу суми індексації-різниці підлягають виплаті з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до Порядку № 44.
Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати суд зазначає наступне.
Правові підстави та порядок виплати такої компенсації визначені Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 № 159.
Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-III компенсація провадиться у разі порушення встановлених строків виплати доходів на один і більше календарних місяців.
Згідно зі статтями 3, 4 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється виходячи із суми нарахованого, але невиплаченого доходу та індексу інфляції за період його невиплати, а виплата компенсації здійснюється у тому самому місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, необхідною передумовою для визначення та виплати компенсації є нарахування та фактична виплата відповідного доходу.
Оскільки на час вирішення цієї справи належні позивачу суми індексації-різниці, право на які встановлено судом, відповідачами не нараховані та не виплачені, вимога про нарахування компенсації втрати частини доходів є передчасною та задоволенню не підлягає.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм законодавства та правових висновків Верховного Суду суд визнає про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Військового ліцею Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військового ліцею Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 у розмірі 2301,45 грн щомісячно та за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 у розмірі 1921,93 грн щомісячно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 у розмірі 2301,45 грн щомісячно та за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 у розмірі 1921,93 грн щомісячно, з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до Порядку № 44.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 у розмірі 1921,93 грн щомісячно та за період з 01.04.2025 по 26.04.2025 у розмірі 1665,67 грн.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 31.03.2025 у розмірі 1921,93 грн щомісячно та за період з 01.04.2025 по 26.04.2025 у розмірі 1665,67 грн, з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до Порядку № 44.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал