Справа № 347/325/21 
Провадження № 22-ц/4808/920/26 
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 року м. Івано-Франківськ 

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів – Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.
за участю секретаря Гудяк Х.М.
учасники справи
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду 
апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2026 року, ухвалене судом у складі судді Крилюка М.І.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі,

в с т а н о в и в:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 . Після смерті матері позивачка успадкувала 5/6 частин нерухомого майна у АДРЕСА_1 та отримала свідоцтво про право на спадщину від 31.12.2004 року, згідно якого їй на праві власності належить житловий будинок, житловою площею 77,4 кв.м. літ А, сарай М, літня кухня Ї, огорожі 1-3, відмостка IV-V, криниця №4, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
Співвласником житлового будинку, господарських будівель і споруд є ОСОБА_2 , якому належить 1/6 частка будівель та споруд зазначеної нерухомості відповідно до договору дарування від 08.08.1986 за Реєстровим № 2071.
У будинку по АДРЕСА_1 фактично постійно ніхто не проживає, внаслідок цього будинок псується та руйнується. Позивачка утримує зазначений будинок, проте належність незначної частки іншому співвласнику перешкоджає повноцінному користуванню, володінню та розпорядженню майном. Між ними, як співвласниками цього майна виникають непорозуміння з приводу користування, утримання та збереження цього майна і жодної угоди про спосіб користування ним чи утримання не досягнуто. Домовленостей чи встановленого порядку користування конкретними приміщеннями між ними також не існує.
Протягом тривалого часу ОСОБА_2 не проживає в цьому будинку, не утримує майно, не здійснює ремонтних робіт. 
Відповідач збудував неподалік великий житловий будинок, користується суміжною землею.
Зазначила, що в спірному житловому будинку з адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки про зареєстрованих осіб із Косівської міської ради за № 2031 від 29.07.2019 року зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 . У будинку по АДРЕСА_1 також зареєстрована дочка позивачки ОСОБА_4 , проте повноцінно там вона проживати не може через невизначеність у реальних частках співвласників та перешкоди ОСОБА_2 . 
За матір`ю відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_10 рахується окремий погосподарський номер за АДРЕСА_1 , який перейшов в спадок ОСОБА_8 . 
Рішенням виконавчого комітету Косівської міської ради №55-1 від 28.08.2019 року, незавершеному будівництвом житловому будинку ОСОБА_2 присвоєно АДРЕСА_1 . Будинок повністю придатний для проживання, є комплексною спорудою та відповідач і його сім`я у ньому проживають тривалий період часу. 
Спільне із відповідачем користування вказаними будівлями та спорудами є неможливим, як і виділення реальної частки у житловому будинку.
Згідно висновку інженерно-технічної експертизи № 888 від 27.11.2019 року, експертом встановлено, що в будинковолодінні по АДРЕСА_1 , знаходиться житловий будинок загальною площею 141,9 кв. м., в т. ч. житловою - 77, 4 кв. м. з господарським будівлями і спорудами. Приміщення мезоніну (надбудови другого поверху) не відповідають нормативним вимогам для житлових приміщень.
Загальна вартість об`єкту оцінки житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 складає: 456150, 00 грн. При грошовому розподілі будинковолодіння співвласнику 5/6 частки повинна належати 380126,00 грн, а співвласнику 1/6 частки повинна належати 76025,00 грн. А при розподілі житлового будинку співвласнику 1/6 частки повинно належати 23,65 кв. м. загальної площі, що в грошовому еквіваленті складає 65 240,00 грн.
Відповідно до висновку інженерно-технічної експертизи, для співвласника 1/6 частки неможливо влаштувати ізольовану, з окремим виходом, як мінімум однокімнатну житлову квартиру, яка за своїми показниками (об`ємно-планувальним рішенням, складом приміщень, площею, забезпеченістю інженерним обладнанням тощо) відповідала би чинним вимогам нормативних документів, співвласнику 1/6 частки можливо визначити грошову компенсацію, яка буде складати 76025 гривень.
Згідно Технічного звіту 08.12/2020-С-Т3 про проведення обстеження основних несучих будівель і огороджувальних конструкцій житлового будинку по АДРЕСА_2 з оцінкою їх технічного стану та експлуатаційної придатності на можливість його реконструкції з надбудовою встановлено, що технічний стан основних несучих будівельних і огорожувальних конструкцій обстежуваного об`єкта на час обстеження відповідає вимогам надійності і не загрожує життю та здоров`ю людей, які перебувають на об`єкті або можуть знаходитися поблизу об`єкту, в цілому придатні до експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Але основні висновки такі. Фундамент облаштований на глибину 0.6 м., що не відповідає вимогам ДБНB.1.2-2:2006 згідно якого глибина промерзання становить 0.9 м. Враховуючи невідповідність глибини закладання фундаменту це не дозволяє надбудову. Технічно не можливо без втручання в основні та несучі та огороджувальні конструкції та реконструювати даний житловий будинок в межах існуючого архітектурно-планувального рішення для влаштування окремих ізольованих квартир.
Зазначила, що ОСОБА_2 належить мала частка у житлі, а саме 1/6, що унеможливлює його нормальне проживання, користування та подальше розпорядження житлом та майном.
При реальному розподілі житлового будинку по АДРЕСА_1 , з виділенням приміщень відповідачу, відбудеться зміна часток співвласників. Виділення ОСОБА_2 приміщень для однокімнатної квартири без зміни часток у власності є неможливим, і таке виділення потребує робіт з переобладнання та перепланування, надбудови з відхиленням від нормативних вимог. Будівельні роботи по реконструкції, перебудові потребують втручання до конструкцій та інженерних систем загального користування житлового будинку. Роботи по піднятті та перебудові другого поверху є неможливими бо суперечитимуть будівельним нормам.
Також зазначила, що зареєстровані у спірному будинку особи не є членами її сім`ї та постійно і спільно не проживають по АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , а є синами ОСОБА_6 , дочки відповідача. ОСОБА_11 проживала в Снятинському районі в с. Троїця.
Істотно порушуватися права ОСОБА_6 і дітей внаслідок припинення права власності ОСОБА_2 не будуть так як вона задекларувала в 2017 та 2018 роках на праві власності земельну ділянку площею 900 м.кв., житловий будинок площею 95,4 м. із датою набуття 30.06.1989, житловий будинок із незавершеним будівництвом загальною площею 219 кв.м..
Права сина позивача ОСОБА_8 внаслідок припинення права власності також не будуть порушені, так як йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2019. 
Просила суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 у 1/6 частці житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за нею право власності на 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визначити ОСОБА_2 для сплати позивачкою грошову компенсацію вартості 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у розмірі 76 025 грн, внаслідок припинення його права спільної часткової власності.

В серпні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договору дарування від 08 серпня 1986 року, він отримав в дар від ОСОБА_10 1/6 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , разом із належними до житлового будинку господарськими та побутовими будівлями.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом відповідач ОСОБА_1 є власником 5/6 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Загальна площа житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 становить 157,3 кв.м., житлова площа становить 83,8 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 27.07.2025 технічної інвентаризації, інвентаризаційна справа 3444, та випискою з інвентаризаційних матеріалів від 21.06.2025 року.
Між співвласниками виникають спори про порядок користування і володіння даного житлового будинковолодіння. Угоди про спосіб належної йому частки із загального майна не досягнуто.
Відповідач у будинку не проживає більше 24 років, житловим будинком не користується, ОСОБА_2 , зареєстрований в даному житловому будинку, користується приміщеннями другого поверху.
Вважає, що враховуючи загальну площу житлового будинку – 157,3 м.кв., та житлову площу – 83,80 м.кв. існує технічна можливість виділити йому в натурі 1/6 частку у житловому з господарськими будівлями та спорудами.
Зазначив, що згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 23 серпня 2025 року № 201-20250823-0010279558 вартість розмір 1/6 частки становить 26,21 кв.м., вартість становить 771713, 78 грн. 
Просив суд виділити позивачу ОСОБА_2 в натурі 1/6 частку у житловому будинку (загальною площею 157,3 м2 та житловою площею 83,8 м2) з господарськими будівлями та спорудами за адресом: АДРЕСА_1 згідно проведеної будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Косівського районного суду від 07 жовтня 2025 року об`єднано в одне провадження цивільні справи №347/325/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації та цивільну справу №347/1743/25 (провадження 2/347/946/25) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі, присвоївши справі єдиний унікальний номер 347/325/21 (провадження 2/347/3/25).

В жовтні 2025 року ОСОБА_2 подав заяву про уточнення позовних вимог, в обґрунтування яких зазначив, що для визначення технічної можливості виділу позивачу ОСОБА_12 1/6 частки в житловому будинку (будинковолодінні) проведено будівельно-технічну експертизу. Згідно Висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 15/09/25 від 15.09.2025 року відповідно до нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити 1/6 частку у житловому будинку (загальною площею 157,3 кв.м. та житловою площею 83,8 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 технічно можливо. 
У дослідницькій частині висновку розроблено чотири варіанти виділу 1/6 частки досліджуваного будинку. Із запропонованих варіантів виділу варіант № 4 є із найменшим та незначним відхиленням від ідеальної 1/6 частки (до 10% від площі або вартості, яка припадає в будинку на частку співвласника). 
Просив суд виділити йому в натурі наступні приміщення: 1-5 площею 6,0 м2, 1-6 площею 3,8 м2, 1-7 площею 18,4 м? по четвертому варіанту виділу 1/6 частки житлового будинку (загальною площею 157,3 м? та житловою площею 83,8 м?) з господарськими будівлями та спорудами за адресом: АДРЕСА_1 , згідно висновку судового експерта за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 15/09/25 від 15.09.2025 року та визнати за ним право власності на дані приміщення загальною площею 28,2 м?, вартістю 200 778,00 грн, що більше від ідеальної частки на 26614,70 грн і становить 18/100 частки у будинку. 
Стягнути з нього на користь ОСОБА_1 26614,70 грн грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки. 
Для забезпечення ізольованого користування частинами будинку співвласникам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 здійснити наступні будівельні роботи: закласти дверний проріз між приміщеннями 1-5 кухня, площею 11,9 м? та приміщенням 1-4 кімната, площею 18,5 м2 (Додаток № 4, червоний колір). Закласти дверний проріз між приміщенням 1-7 кімната, площею 18,4 м? та приміщенням 1-8 кімната, площею 11,4 м? (Додаток № 4, червоний колір). Влаштувати перегородку довжиною 2,59 м. для поділу приміщення 1-5 кухня на два окремі приміщення: для ОСОБА_2 – площею 6,0 кв.м., - для ОСОБА_1 5,9 кв.м. (Додаток № 4, жовтий колір).

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації задоволено частково.
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 у 1/6 частці житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Івано-Франкіській області внесені 13.01.2026 року ОСОБА_1 - 76 025 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 98 138, 30 грн різниці у вартості 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації та задовольнити його позовні вимоги до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що висновок інженерно-технічної експертизи № 888 від 27.11.2019 року, який складений судовим експертом Юзвенко Р.В. є неналежним доказом, та є сфальсифікованим, оскільки суперечить доказам які є в матеріалах даної цивільної справи. Зокрема у висновку № 888 від 27.11.2019 року інженерно-технічної експертизи зазначено, що дослідження проводилось методом огляду приміщень житлового будинку літ. «А», господарських будівель та споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 , та в присутності співвласника домоволодіння ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності,
Також у висновку № 888 від 27.11.2019 року інженерно-технічної експертизи не зазначено про наявність підвалу.
Посилається на те, що суд першої інстанції дав оцінку відзиву ОСОБА_1 на позовну заяву ОСОБА_2 , проте відповідь ОСОБА_2 на даний відзив не досліджувалася судом, доводи, які зазначені у відповіді на відзив не взяті до уваги та не спростовані судом.
Не погоджується з висновком суду про стягнення з ОСОБА_1 на його користь 98138,30 грн різниці вартості 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі та вимощення, оскільки згідно висновку експерта № 15/09/25 від 15.09.2025 року була визначена тільки ринкова вартість житлового будинку, та визначені варіанти виділу в натурі 1/6 частки, проте ринкова вартість земельної ділянки, літньої кухні, криниці, огорожі та вимощення не визначалась.
Зазначає про те, що у разі позбавлення його права власності на 1/6 частку в житловому будинку, йому як співвласнику і членам його сім`ї буде завдано істотної шкоди, оскільки в спірному будинку також зареєстровані: позивач, дружина позивача, ОСОБА_6 - дочка, ОСОБА_7 - онук, ОСОБА_7 - онук, ОСОБА_8 - син, ОСОБА_13 - син.
Дочка скаржника проживає в спірному житловому будинку на другому поверсі, разом з дітьми, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.03.2021 року, який складений Косівською міською радою. 
В матеріалах даної цивільної справи відсутній будь-який доказ, що в його власності перебуває будь-яке інше житло, окрім 1/6 частки в спірному житловому будинку.
Зазначає, що в рішенні невірно зазначено, що його частка у житлових приміщеннях становить 12,9 кв.м., і ця площа згідно ст. 47 ЖК УРСР є меншою норми житлової площі на одну особу. Проте відповідно до житлової площі будинку – 83,80 кв.м., частка відповідача у житлових приміщеннях становить – 13,99 кв.м., що є більше норми житлової площі – 13,65 кв.м встановленої ст. 47 ЖК УРСР.
Скаржник посилається на порушення судом першої інстанції положень ст.ст. 188,189, 196, 197, 198, 200 ЦПК України,не закрив підготовче провадження та не призначив справу до судового розгляду по суті, чим було порушено процесуальне право скаржника подати письмові докази.
Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 не є власником даної земельної ділянки, оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 347/2268/20 визнано недійсним рішення Косівської міської ради від 04.12.2013 року №7.20-26 в частині затвердження ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж (відновлення) земельної ділянки № НОМЕР_1 кадастровий номер 2623610100:02:011:0365 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, в тому числі по угіддях: під будівлями - 0,0622 га, сіножаті - 0,0378 га по АДРЕСА_1 , визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.12.2013 року, індексний номер 14359336, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 . 
Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.12.2021 року у справі № 347/2268/20 припинено за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер кадастровий номер 2623610100:02:011:0365 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Посилається нате, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги визначені експертом Худаком М. варіанти щодо проведення розподілу спірного будинковолодіння.
10 квітня 2026 року ОСОБА_2 подано доповнення до апеляційної скарги на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2026 року.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 квітня 2026 року судом прийнято доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2026 року.
В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що висновки суду першої інстанції щодо можливості поділу спірного будинковолодіння ґрунтуються на інженерно-технічній експертизі №888 від 27.11.2019 року, яка не відповідає фактичним характеристикам об`єкта нерухомості та містить неточності щодо площі і функціонального призначення окремих приміщень.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які підтверджують фактичну площу та планування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У липні 2025 року спеціалістом Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» проведено технічну інвентаризацію зазначеного будинковолодіння, за результатами якої 27 липня 2025 року складено технічний паспорт (інвентаризаційна справа №3444). Відповідно до технічного паспорта та виписки з інвентаризаційних матеріалів житлова площа будинку становить 83,8 кв. м, а загальна площа – 157,3 кв. м. Збільшення загальної площі відбулося внаслідок включення площі підвалу, а зміна житлової площі зумовлена уточненням цільового призначення окремих приміщень.
Після прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_14 реконструкція будинку, перепланування приміщень чи облаштування підвалу не здійснювалися. Вказані обставини підтверджуються, зокрема, фотоматеріалами, долученими до висновку судового експерта М. Худака №15/09/25 від 15 вересня 2025 року.
Фотоматеріали підвалу також містяться на сторінці 22 висновку експерта М. Худака №15/09/25 та свідчать про те, що підвал існував тривалий час і не був облаштований нещодавно.
Вважає, що матеріали технічної інвентаризації 2025 року підтверджують фактичне планування будинку та наявність підвалу, а також свідчать про невідповідність окремих відомостей, зазначених у висновку інженерно-технічної експертизи №888 від 27.11.2019 року.
Суд першої інстанції надав перевагу складеному на підставі недостовірних даних висновку інженерно-технічної експертизи №888 від 27.11.2019 року, та необґрунтовано залишив поза увагою висновок судового експерта Худака М.Я. №15/09/25 від 15 вересня 2025 року в частині технічно-будівельної експертизи та не надав належної оцінки технічному паспорту, виданому Коломийським МБТІ 27 липня 2025 року.
Суд помилково взяв до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що відповідач не проживає в житловому будинку в АДРЕСА_1 , не утримує майно, не здійснює ремонтних робіт. Обставина того, що скаржник не проживає у будинку не свідчить про те, що він ним не користується та повинен втратити право власності на належну йому частку.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено ОСОБА_1 право подати відзив на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо технічної можливості поділу спірного житлового будинку, оскільки частко права власності скаржника є незначною і становить 1/6 частини житлового будинку.
Зазначає, що ОСОБА_2 не проживає у спірному будинку, оскільки здійснив побудову будинку по АДРЕСА_1 , де проживає зі своєю сім`єю.
Вважає необґрунтованими посилання скаржника на порушення прав неповнолітньої дитини ОСОБА_15 (онуки), яка зареєстрована за адресою по АДРЕСА_1 , оскільки дитина проживає у с. Тройця, Косівського району та рішенням суду місце проживання визначено за місцем проживання батька.
Щодо інших зареєстрованих членів сім`ї скаржника, зазначає, що такі зареєстровані без її згоди, як співвласника 5/6 частки спірного майна.
Висновок будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №15/09/25 від 15.09.2025 року є неналежним, недостовірним і недопустимим доказом, оскільки експерту надано для дослідження виписку з інвентаризаційних матеріалів за 2025 рік, договір дарування за 08.08.1986 року, технічний паспорт, виготовлений у 2025 році. Однак, як зазначив допитаний експерт у порядку доповнення висновку, матеріали цивільної справи йому не надсилалися, а вимірювання приміщень мезоніну він не здійснював, а ґрунтувався при обчисленнях новим технічним паспортом. Іншого співвласника про проведення експертизи не повідомляв.  ОСОБА_2 не надано експерту документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно ОСОБА_16 .

У судовому засіданні  ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_17 підтримали апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судовому засіданні  ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_18 проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що частка ОСОБА_2 у будинковолодіння є незначною та не може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна, спільне користування житловим будинком є неможливим, у фактичному користуванні сім`ї відповідача наявне інше нерухоме майно, а саме: будинковолодіння за АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , припинення права власності на частку не завдасть істотної шкоди правам та інтересам ОСОБА_2 
ОСОБА_1 внесла 13.01.2026 року на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Івано-Франкіській області 76 025 грн, що відповідає реальній ринковій вартості 1/6 частки спірного нерухомого майна, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_19 .
Суд взяв до уваги, що між сторонами по даний час не досягнуто згоди та не вирішено питання щодо користування земельної ділянки відповідно до належних їм часток в будинковолодінні, необхідної для його обслуговування.
Суд дійшов висновку щодо необхідності взяти до уваги висновок експерта №15/09/25 від 15.09.2025 року, а саме, що стосуєтьбся ринкової вартості об`єкта нерухомості та стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 98 138, 30 грн різниці у вартості 1/6 частки житлового будинку, літньої кухні, криниці, огорожі, вимощення, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що останньому належить мізерна частка у житлі, а саме 1/6, що унеможливлює його нормальне проживання, користування та подальше розпорядження житлом та майном. ОСОБА_2 із сім`єю проживає в іншому житлі, забезпечений житлом, його сім`я постійно не проживає у спірному будинку за АДРЕСА_1 , він не утримує належно нерухоме майно, порушує права іншого співвласника. При реальному розподілі житлового будинку по АДРЕСА_1 з виділенням приміщень відповідачу відбудеться зміна часток співвласників. Виділення ОСОБА_2 приміщень для однокімнатної квартири без зміни часток у власності є неможливим, і таке виділення потребує робіт з переобладнання та перепланування, надбудови з відхиленням від нормативних вимог. Будівельні роботи по реконструкції, перебудові потребують втручання до конструкцій та інженерних систем загального користування житлового будинку. Роботи по піднятті та перебудові другого поверху є неможливими бо суперечитимуть будівельним нормам.

З такими висновками суду,колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є власником 5/6 частин нерухомого майна у АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 31.12.2004 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. т.с 1. 15, 16, 17).
ОСОБА_2 , належить 1/6 частка будівель та споруд зазначеної нерухомості відповідно до договору дарування від 08.08.1986 за реєстровим № 2071 (а.с.20, 21 т с. )
Згідно витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про зареєстроване право власності за ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 відсутні.
За адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою №2031 від 29.07.2019 року, виданою виконкомом Косівської міської ради. 
Згідно Актів обстеження матеріально-побутових умов Косівської міської ради від 30.07.2019 та 07.10.2020 року в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано 9 осіб, але фактично там ніхто не проживає.
З довідки Косівської міської ради за № 589 від 13.10.2020 року вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Косівської міської ради № 165 від 27.11.1996 року «Про впорядкування нумерації будинків м. Косів» житловому будинку (власник ОСОБА_10 ) присвоєно номер АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Косівської міської ради №55-1 від 28.08.2019 року незавершеному будівництвом житловому будинку присвоєно АДРЕСА_1 , за дорученням ОСОБА_2 інтереси представляв ОСОБА_8 (т.с. 1 а.с.31).
Житловий будинок по АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га під кадастровим номером 2623610100:02:011:0365. 
Згідно висновку інженерно-технічної експертизи № 888 від 27.11.2019 року, експертом ОСОБА_20 ринкова вартість об`єкту оцінки житлового будинку літ.»А» з господарчими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 складає 456150, 00 грн.
Загальна вартість об`єкту житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,1000 га під кадастровим номером 2623610100:02:011:0365 складає 670710, 00 грн в тому числі: житловий будинок літ «А» з госпбудівлями і сорудами- 456150, 00 грн; земельна ділянка – 214560, 00 грн.
При грошовому розподілі будинковолодіння співвласнику 5/6 частки повинна належати 380 125,00 грн, а співвласнику 1/6 частки повинна належати 76025,00 грн. 
При розподілі житлового будинку співвласнику 1/6 частки повинно належати 23,65 кв. м. загальної площі, що в грошовому еквіваленті складає 65 240,00 грн.
Експертом розглядались два варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в частках 5/6 і 1/6, який знаходиться в АДРЕСА_1 з відступом від ідеальних часток для створення окремих квартир з окремими виходами. 
В будинку 2 житлові кімнати, які розташовані на 1 поверсі поз.1-2 і поз.1-6, що відповідають п.2.24 ДБН В.2.2-15-05.
Кімнати, які розташовані в мезоніні не відповідають п.2.24, які є менше нормативної площі.
Варіанти розподілу житлового будинку запропоновані експертом з відхиленням від чинних вимог нормативних документів у галузі будівництва з необхідністю виконання значних переобладнань у будинку для обох співвласників.
Відповідно до вказаного висновку для співвласника 1/6 частки неможливо влаштувати ізольовану, з окремим виходом, як мінімум однокімнатну житлову квартиру, яка за своїми показниками (об`ємно-планувальним рішенням, складом приміщень, площею, забезпеченістю інженерним обладнанням тощо) відповідала би чинним вимогам нормативних документів, співвласнику 1/6 частки можливо визначити грошову компенсацію, яка буде складати 76025 гривень.
Позивачкою ОСОБА_1 надано технічний звіт про проведення обстеження основних несучих будівельних і огороджувальних конструкцій житлового будинку по АДРЕСА_1 з оцінкою їх технічного стану та експлуатаційної придатності на можливість його реконструкції з надбудовою 08.12/2020-С-ТЗ.
Згідно Технічного звіту 08.12/2020-С-ТЗ технічний стан основних несучих будівельних і огорожувальних конструкцій обстежуваного об`єкта на час обстеження відповідає вимогам надійності і не загрожує життю та здоров`ю людей, які перебувають на об`єкті або можуть знаходитися поблизу об`єкту, в цілому придатні до експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Фундамент облаштований на глибину 0.6 м., що не відповідає вимогам ДБНВ. 1.2-2:2006 згідно якого глибина промерзання становить 0.9 м. Враховуючи невідповідність глибини закладання фундаменту це не дозволяє надбудову. 
Технічно не можливо без втручання в основні та несучі та огороджувальні конструкції та реконструювати даний житловий будинок в межах існуючого архітектурно-планувального рішення для влаштування окремих ізольованих квартир.
Надано рекомендації щодо виконання проектної документації.
Відповідно до Технічного звіту з інженерно-геологічних вишукувань за об`єктом «Інженерно-геологічні дослідження ґрунтів основи фундаментів житлового будинку по АДРЕСА_1 » за договором 43.12/20,який надано ОСОБА_1 , з урахуванням рівня ґрунтових вод в період інтенсивних дощів та паводків і при сніготаненні на основі фундаментів можлива поява води типу «верховодка». Фундаменти будівлі двошарові Перший шар від цоколя до глибини 0,25 м., від поверхні землі-бетонний загальною товщиною до 0,65м. другий нижче бутового каменю товщиною 0,35м. не зцементований, пересипаний глинистим ґрунтом . Загальна товщина фундаменту в землі складає до 60 см., що не відповідає нормативній глибині промерзання ґрунтів. 
Ухвалою Косівського районного суду від 18.10.2024 року за клопотанням відповідача ОСОБА_2 було призначено судову оціночно-будівельну експертизу 
Згідно повідомлення Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ від 18.06.2025 року (а.с.134, 138 том 2) у зв`язку із не оплатою вартості виконання судової будівельно-технічної експертизи №1184/24-28 відповідно до рахунку від 02.04.2025 року №1373 який було направлено платнику ухвала суду залишена без виконання.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. 
Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. 
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша-третя статті 358 ЦК України).
Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України).
У статті 321 ЦК України реалізовано конституційний принцип непорушності права власності, визначений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 ЦК України).
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).
Згідно зі статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 виснувала, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1 - 3).
Водночас потрібно зважати на те, що правило пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі приписів цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, визначених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, визначених цією статтею.
Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен зі співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Згідно зі статтею 364 ЦК України, яка має назву «Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності», право на отримання одним зі співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки від інших співвласників визначено саме за умови неможливості виділу її в натурі.
У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року в справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.
Такі правові висновки Верховного Суду України щодо застосування інституту виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, підтримано Касаційним Цивільним Судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 752/10312/14-ц (провадження № 61-19505св18), від 29 березня 2021 року у справі № 759/2791/17 (провадження № 61-15848св20).
Звертаючись до суду з позовом про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації позивачка ОСОБА_1 як на підставу припинення права спільної часткової власності посилалася на те, що право власності на 1/6 частку будинковолодіння ОСОБА_2 є незначною, для співвласника 1/6 частки майна ОСОБА_2 технічно неможливо влаштувати ізольовану з окремим виходом квартиру. Припинення права власності на незначну частку у праві власності на нерухоме майно не завдасть істотної шкоди відповідачу чи членам його сім`ї. 
Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є власником 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 31.12.2004 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
ОСОБА_2 належить 1/6 частка будівель та споруд зазначеної нерухомості відповідно до договору дарування від 08.08.1986 за реєстровим № 2071.
Згідно висновку інженерно-технічної експертизи № 888 від 27.11.2019 року, який надано позивачкою ОСОБА_1 , експертом розглядались два варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в частках 5/6 і 1/6, який знаходиться в АДРЕСА_1 з відступом від ідеальних часток для створення окремих квартир з окремими виходами. 
Для виконання запропонованих варіантів розподілу житлового будинку на дві відокремлені частини з окремими входами в частках 5/6 і 1/6 з відступом від ідеальних часток домоволодіння необхідно виконати технічне заключення технічного стану конструктивних елементів житлового будинку про технічну можливість переобладнання та перепланування в спеціалізованій організації, яка має ліцензію на право складання такого технічного заключення.
Відповідно до вказаного висновку для співвласника 1/6 частки неможливо влаштувати ізольовану, з окремим виходом, як мінімум однокімнатну житлову квартиру, яка за своїми показниками (об`ємно-планувальним рішенням, складом приміщень, площею, забезпеченістю інженерним обладнанням тощо) відповідала би чинним вимогам нормативних документів, співвласнику 1/6 частки можливо визначити грошову компенсацію, яка буде складати 76025 гривень.
Як вбачається із Технічного звіту 08.12/2020-С-ТЗ про проведення обстеження основних несучих будівельних і огороджувальних конструкцій житлового будинку по АДРЕСА_1 з оцінкою їх технічного стану та експлуатаційної придатності на можливість його реконструкції з надбудовою метою обстеження основних несучих будівельних і огороджувальних конструкцій обстежуваного об`єкта по АДРЕСА_1 з оцінкою їх технічного стану та експлуатації придатності на можливість його реконструкції з надбудовою.
Згідно вказаного технічного звіту технічний стан основних несучих будівельних і огорожувальних конструкцій обстежуваного об`єкта на час обстеження відповідає вимогам надійності і не загрожує життю та здоров`ю людей, які перебувають на об`єкті або можуть знаходитися поблизу об`єкту, в цілому придатні до експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Фундамент облаштований на глибину 0.6 м., що не відповідає вимогам ДБНВ. 1.2-2:2006 згідно якого глибина промерзання становить 0.9 м. Враховуючи невідповідність глибини закладання фундаменту це не дозволяє надбудову. 
Відповідно до п.3 висновків інженерно-технічної експертизи № 88 від 20.07.2019 року не можливо без відступу від ідеальних часток влаштувати як мінімум ізольовану однокімнатну квартиру з окремим входом/виходом.
Відповідно до п.5.6 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди» Основні положення». Висота житлових приміщень від підлоги до стелі повинна бути не менше-2.5м.в нашому випадку висота приміщень мезонину становить 2.2 м, що не відповідає п.5.5 даного ДБН. 
Враховуючи вищенаведене технічно не можливо без втручання в основні та несучі та огороджувальні конструкції та реконструювати даний житловий будинок в межах існуючого архітектурно-планувального рішення для влаштування окремих ізольованих квартир.
Між тим, даний звіт не містить висновку щодо технічної можливості переобладнання та перепланування запропонованих варіантів розподілу житлового будинку на дві відокремлені частини з окремими входами в частках 5/6 і 1/6 з відступом від ідеальних часток домоволодіння, який було запропоновано у висновку інженерно-технічної експертизи № 888 від 27.11.2019 року.
Як вбачаться із Технічного звіту 08.12/2020-С-ТЗ метою обстеження основних несучих будівельних і огороджувальних конструкцій обстежуваного об`єкта по АДРЕСА_1 з оцінкою їх технічного стану та експлуатації придатності на можливість його реконструкції з надбудовою і в даному звіті є посилання на п.3 висновку інженерно-технічної експертизи №88 від 20.07.2019 року. 
Суд першої інстанції на цю обставину не звернув увагу.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 іншого житла на праві власності немає, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
ОСОБА_1 у спірному будинку не проживає.
Належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 постійно проживає у спірному будинку матеріали справи не містять. 
Так само матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 проживає у власному побудованому ним будинку.
Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 постійно проживає у будинку АДРЕСА_1 позивачкою ОСОБА_1 суду не надано.
Користування ОСОБА_2 будинковолодінням АДРЕСА_5 , які належать його дітям не свідчить про наявність права власності на таке житло.
Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.
Встановивши, що іншого житла на праві власності, окрім спірного домоволодіння, а саме 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не має, апеляційний суд приходить до висновку, що припинення права власності на частку у спільному майні завдасть йому істотної шкоди, що згідно зі статтею 365 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В цій частині доводи апеляційної скарги є слушними.

Що стосується заявлених вимог ОСОБА_8 про виділення йому 1/6 частини будинку за результатами проведення будівельно- технічної експертизи від 15.09.2025 року №15/09/25, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Отже, за змістом цієї норми, виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру.
Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №15/09/25 від 15.09.2025 року, який надано ОСОБА_2 , виділити 1/6 частки у житловому будинку (загальною площею 157,3 кв.м та житловою площею 83,8 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 технічно можливо.
У дослідницькій частині висновку розроблено чотири варіанта виділу 1/6 частки досліджуваного житлового будинку. Варіант №1 виділу відповідає фактичному порядку користування будинком,який склався міжспівласниками.
Варіанти№2 та №4 із найменшими та незначними відхиленнями від ідеальної частки1/6 (до 10% від площі або вартості, яка припадає в будинку на частку співвласника.
Варіанти виділу запропоновані з відхиленням від чинних вимог нормативних документів,зокрема із збереженням існуючої висоти, розмірів та площі приміщення будинку старої забудови, який приймався в експлуатацію за діючими на той час будівельними нормами і правилами.
По першому варіанту виділу 1/6 частки будинку співвласнику ОСОБА_2 з часткою 1/6 пропонується надати приміщення у житловому будинку загальною площею 59,3 м?, що більше від ідеальної частки на 33,1 м?. Загальна вартість приміщень площею 59,3 м? становить 395 657,00 грн, що більше від ідеальної частки на +221 493,7 грн і становить 38/100 частки у будинку. Іншим співвласникам з часткою 5/6 пропонується надати приміщення у житловому будинку загальною площею 98,0 м?, що менше від ідеальної частки на 33,1 м?. Загальна вартість приміщень площею 98,0 м? становить 649 323,00 грн, що менше від ідеальної частки на -221 493,7 грн і становить 62/100 частки у будинку. 
Перелік будівельних робіт для співвласника, які необхідно провести для забезпечення ізольованого користування частинами будинку, які пропонується виділити співвласнику за Варіантом №1 виділу 1/6 частки: закласти дверний проріз між приміщенням 1-1-веранда, площею 16,2 м? та приміщенням 1-6 коридор, площею 6,7 м?. (див. Додаток № 1, червоний колір; влаштувати перегородку довжиною 1,41 м. для поділу приміщення 1-1 веранда на два окремі приміщення: для ОСОБА_2 - площею 9,7 кв.м, для інших співвласників 6,5 кв.м (див. Додаток № 1, жовтий колір).
По другому варіанту виділу 1/6 частки будинку співвласнику ОСОБА_2 з часткою 1/6 пропонується надати приміщення у житловому будинку загальною площею 36,3 м?, що більше від ідеальної частки на 10,1 м? (див. таблицю на с. 81 висновку) Загальна вартість приміщень площею 36,3 м? становить 254 922,00 грн, що більше від ідеальної частки на + 80 758,70 грн і становить 23/100 частки у будинку. Іншим співвласникам з часткою 5/6 пропонується надати приміщення у житловому будинку загальною площею 121,0 м?, що менше від ідеальної частки на 10,1 м? (див. таблицю на с. 81 висновку).
Загальна вартість приміщень площею 121,0 м? становить 790 058,00 грн, що менше від ідеальної частки на -80 758,70 грн і становить 77/100 частки у будинку. 
Перелік будівельних робіт для співвласника, які необхідно провести для забезпечення ізольованого користування частинами будинку, які пропонується виділити співвласнику за Варіантом №1 виділу 1/6 частки: закласти дверний проріз між приміщенням 1-2-коридор, площею 6,7 м? та приміщенням 1-8 кімната, площею 11,4 м?. (див. Додаток № 2, червоний колір); закласти дверний проріз між приміщенням 1-5-кухня, площею 11,9 м? та приміщенням 1-7 кімната, площею 18,4 м?. (див. Додаток № 2, червоний колір); влаштувати перегородку довжиною 1,41 м. для поділу приміщення 1-1 веранда на два окремі приміщення: для ОСОБА_2 - площею 6,5 кв.м, для інших співвласників 9,7 кв.м (див. Додаток № 1, жовтий колір). Влаштувати два нових дверних проріза у вже існуючому віконному прорізі у приміщення 1-1 веранда та в приміщення 1-8 кімната, площею 11,4 м? (див. Додаток № 2, зелений колір.
По третьому варіанту виділу 1/6 частки будинку співвласнику ОСОБА_2 з часткою 1/6 пропонується надати приміщення у житловому будинку загальною площею 43,3 м?, що більше від ідеальної частки на 17,1 м? (див. таблицю на с. 83 висновку).
Загальна вартість приміщень площею 43,3 м? становить 258 121,00 грн, що більше від ідеальної частки на + 83 957,70 грн і становить 28/100 частки у будинку. Іншим співвласникам з часткою 5/6 пропонується надати приміщення у житловому будинку загальною площею 114,0 м?, що менше від ідеальної частки на 17,1 м? (див. таблицю на с. 81 висновку). Загальна вартість приміщень площею 114,0 м? становить 786 859,00 грн, що менше від ідеальної частки на -83 957,70 грн і становить 72/100 частки будинку. 
Перелік будівельних робіт для співвласника, які необхідно провести для забезпечення ізольованого користування частинами будинку, які пропонується виділити співвласнику за Варіантом №1 виділу 1/6 частки: закласти дверний проріз між приміщенням 1-2-коридор, площею 6,7 м? та приміщенням 1-5-кухня, площею 11,9 м? (див. Додаток № 3, червоний колір); закласти дверний проріз між приміщенням 1-5-кухня, площею 11,9 м? та приміщенням 1-4 кімната, площею 18,5 м?. (див. Додаток № 3, червоний колір); закласти дверний проріз між приміщенням 1-7 кімната, площею 18,4 м? та приміщенням 1-8 кімната, площею 11,4 м?. (див. Додаток № 3, червоний колір).
По четвертому варіанту виділу 1/6 частки будинку співвласнику ОСОБА_2 з часткою 1/6 пропонується надати приміщення у житловому будинку загальною площею 28,2 м?, що більше від ідеальної частки на 2,0 м? (див. таблицю на с. 84-85 висновку).
Загальна вартість приміщень площею 28,2 м? становить 200 778,00 грн, що більше від ідеальної частки на + 26 614,70 грн і становить 18/100 частки у будинку. Іншим співвласникам з часткою 5/6 пропонується надати приміщення у житловому будинку загальною площею 129,1 м?, що менше від ідеальної частки на 2,0 м? (див. таблицю на с. 84-85 висновку).
Загальна вартість приміщень площею 126,9 м? становить 844 202,00 грн, 84 що менше від ідеальної частки на -26 614,70 грн і становить 82/100 частки будинку. 
Перелік будівельних робіт для співвласника, які необхідно провести для забезпечення ізольованого користування частинами будинку, які пропонується виділити співвласнику за Варіантом №1 виділу 1/6 частки: закласти дверний проріз між приміщенням 1-5-кухня, площею 11,9 м? та приміщенням 1-4 кімната, площею 18,5 м?. (див. Додаток № 4, червоний колір); закласти дверний проріз між приміщенням 1-7 кімната, площею 18,4 м? та приміщенням 1-8 кімната, площею 11,4 м?. (див. Додаток № 4, червоний колір Влаштувати перегородку довжиною 2,59 м. для поділу приміщення 1-5 кухня на два окремі приміщення: для ОСОБА_2 - площею 6,0 кв.м, для інших співвласників 5,9 кв.м (див. Додаток № 4, жовтий колір). 
Як вбачється із змісту вказаного висновку експерта експертиза проводилася на підставі договору дарування від 08.08.1986 року, технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , виконаний ОКП «Коломийське БТІ» станом на 27.07.2025 року та виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої ОКП «Коломийське МБТІ» №86031 від 21.06.2025 року.
Тобто, вказана експертиза проводилися без врахування матеріалів цивільної справи №347/325/21.
Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів, яка видана БТІ 21.06.2025 року вих. №86031 згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Кломийському БТІ право власності зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим №1707 реєстраційний№3057061 ОСОБА_1 спільна часткова власнісь 5/6 свідоцтво про право на спадщину від 31.12.2004 року, ОСОБА_2 право власності на 1/6 договір дарування від 08.08.1986 року. Житловий будинок літера «А» жилова площа 83, 8 кв.м., загальна площа 157, 3 кв.м., літня кухня, криниця, огорожа, вимощення.
Житлова площа житлового будинку змінилася з 77, 4 кв.м. на 83, 8 кв.м за рахунок зміни цільового призначення приміщень. Загальна площа будинку змінилася за рахунок включення площі підвалу. Літній кухні літ. В, гаражу літ.Г, сараям літ. Д, Ж, навісу літ. 3, вбиральні літ. 1 – присвоєно адресний номер АДРЕСА_1 . 
У технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 від 27.07.2025 року зазначено загальну площу будинку 157, 3 кв.м, житлову 83, 8 кв.м.
У технічному паспорті вказаного будинку, який було виготовлено 06.11.2019 року зазначено загальну площу будинку 141, 9 кв.м, житлову 77, 4 кв.м.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про об`єкт нерухомості будинок АДРЕСА_1 наступні: загальна площа 141, 6 кв.м, житлова 77,4. За ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 5/6 вказаного будинку. 
Виписка з інвентаризаційних матеріалів, яка видана БТІ 21.06.2025 року вих. №86031 не містить відомосте на якій підставі житлова площа житлового будинку змінилася з 77, 4 кв.м. на 83, 8 кв.м. 
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про наявність такого підвалу на час укладання договору дарування чи його існування станом на 06.11.2019 року.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів не бере до уваги зазначений висновок. 
Колегія суддів при вирішення питання про можливість виділення ОСОБА_2 не бере до уваги висновок інженерно-технічної експертизи № 888 від 27.11.2019 року, оскільки даний висновок не містить висновку щодо технічної можливості розподілу вказаного будинку щодо запропонованих експертом варіантів розподілу будинку. 
Сторони при розгляді справи у суді першої інстанції і в суді апеляційної інстанції не заявляли клопотань про проведення повторної будівельно-технічної експертизи. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 не довів належними та достатніми доказами про можливість виділу йому 1/6 частки спірного будинку. І саме з цих підстав, вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково. Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2026 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації та відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі.
За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Колегія суддів вважає, що є підстави для перерозподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду в суді апеляційної інстанції.
Згідно п.21 Постанови №10 від 17 жовтня 2014 року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» законом передбачено сплату, що у разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.
Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2026 року прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, ОСОБА_2 не згоден з оскаржуваним рішенням у частині розгляду вимог за обома позовами, тому судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги становить 5224, 88 грн.
ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 2613, 00 грн. (т. 4 а.с. 52).
Відповідно частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.
Оскільки ОСОБА_2 при поданні апеляційної скарги не в повному обсязі було сплачено судовий збір, то відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір» є підстави для стягнення недоплаченої суми судового збору за подання апеляційної з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 2612,44 грн.
Разом з тим, враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, та за результатами апеляційного перегляду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації відмовлено, тому пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2612,44 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частку у майні, призначення грошової компенсації відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ 1/6 частки житлового будинку в натурі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2612,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2612,44 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 липня 2026 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева