Справа №463/3705/26
Провадження №2/463/1764/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,
з участю секретаря судового засідання - Шпуляра І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 33896,68 гривень.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.05.2025 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 228975548 - автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF» р.н. НОМЕР_1 . Під час дії договору, а саме 27.06.2025 року відбулась ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN GOLF» р.н. НОМЕР_1 , яким керувала відповідач ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN POLO» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 05.08.2025 року, відповідача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУПАП. Вказує, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в межах суми ліміту за полісом, з урахуванням заяви про погодження розміру страхової виплати у розмірі 33896,68 гривень, що підтверджується страховим актом, розрахунком суми відшкодування та платіжною інструкцією. Таким чином, оскільки страхове відшкодування в повному обсязі потерпілому виплачено, з урахуванням викладеного вважає, що після сплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виникло право вимоги на відшкодування завданої шкоди та подання позову до особи, яка після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди.
Правом на подання відзиву відповідач не скористалася.
Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м.Львова 21.04.2026 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Білоуса Ю.Б.
Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 28.04.2026 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
В подальшому, на підставі розпорядження керівника апарату № 45 від 01.07.2026 року та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2026 року, для розгляду цивільної справи визначено головуючого суддю Грицка Р.Р.
Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 08.07.2026 року, справу прийнято до провадження судді Грицка Р.Р. Призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Одночасно, визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.
В силу вимог Закону та враховуючи ціну позову дана справа є малозначною та підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, а тому, відповідно до вимог частини третьої статті 279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020 року), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27.10.2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента.
Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні.
Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Про існування будь яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої, третьої та четвертої статті 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи.
Суд у відповідності до вимог частини сьомої статті 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.
Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
В будь якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.
Представник позивача в судове засідання 09.09.2026 року не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує та просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася без поважних причин, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позов та/або клопотання про відкладення розгляду справи не подала.
Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача, ухваливши заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 09.09.2026 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 02.05.2025 року між ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 228975548 - автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF» р.н. НОМЕР_1  (а.с.5).
27 червня 2025 року о 12 год. 05 хв. по вул.Перфецького,19 у м.Львові, відбулась ДТП за участі транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN GOLF» р.н. НОМЕР_1 , яким керувала відповідач ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN POLO» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень, що підтверджується відповіддю Національної поліції України, протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП та постановою Личаківського районного суду м.Львова від 05.08.2025 року (а.с.6-12).
Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 05.08.2025 року, відповідача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУПАП (а.с.11-12).
На час розгляду справи вищевказана постанова суду не оскаржена та не скасована, а тому є чинною.
Частина 6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN POLO» р.н. НОМЕР_2 , є  ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.13).
18 серпня 2025 року ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» отримало повідомлення від потерпілого ОСОБА_3 про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди та погодження розміру страхової виплати (а.с.14-16).
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 18.08.2025 року та ремонтної калькуляції № 109.013797 від 13.08.2025 року, загальна сума ремонтних робіт по транспортному засобу марки «VOLKSWAGEN POLO» р.н. НОМЕР_2 , становить 33896,68 гривень (а.с.17-25, 27).
19 серпня 2025 року ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 33896,68 гривень, що підтверджується страховим актом № 109.01379725-1 від 18.08.2025 року та платіжною інструкцією № 62551293 від 19.08.2025 року (а.с.26, 28).
Таким чином, для стягнення виплаченого страхового відшкодування позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Статтею 2 Закону визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - цивільно-правова відповідальність) регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом, іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Дія положень Закону України «Про страхування» поширюється на відносини, що регулюються цим Законом, якщо цим Законом не передбачено інше. Для цілей законів України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» МТСБУ є підприємством, що становить суспільний інтерес. У разі суперечності положень цього Закону положенням інших законодавчих актів України положення цього Закону мають перевагу.
Учасниками ринку обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, потерпілі особи (їхні законні представники, спадкоємці, правонаступники), інші особи, які відповідно до цього Закону мають право на отримання страхової виплати, страховики, надавачі супровідних послуг на ринку страхування, МТСБУ. Страхувальники, які є фізичними особами, інші фізичні особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, фізичні особи, які відповідно до цього Закону мають право на отримання страхової виплати, є споживачами у значенні, наведеному в Законі України «Про страхування» (стаття 3 Закону).
Згідно зі ст.5 Закону страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Згідно з ч.2 ст.27 Закону витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.
Для отримання страхової (регламентної) виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання (далі - заявник), подає страховику, а у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - до МТСБУ (ст.32 Закону).
Відповідно до п.п.(в) п.1 ч.1 ст.37 Закону страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону).
Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст.993 ЦК України та ч.1 ст.108 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Як вбачається з вищенаведеного, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» набуло право вимоги відшкодування понесених збитків, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування до відповідача ОСОБА_1 , оскільки остання після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди.
На даний час у добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18) Верховний Суд зазначив про те, що відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За умовами ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено майно іншої особи, відбулася з вини відповідача, внаслідок чого здійснено страхове відшкодування позивачем майну третьої особи, а тому, з огляду на встановлені обставини та наведені норми закону, позовні вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі.
У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3328,0 гривень, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією № 14272178 від 27.03.2026 року (а.с.4).

Керуючись ст.ст.10, 12, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 280-283, 284, 289, 354 ЦПК України, суд, - 

у х в а л и в :

позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» - задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» суму страхового відшкодування у розмірі 33896,68 гривень (тридцять три тисячі вісімсот дев`яності шість гривень 68 копійок).

Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» судовий збір у розмірі 3328,0 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», місцезнаходження: 03056, м.Київ, вул.Борщагівська,154, код ЄДРПОУ 33908322.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено - 09 вересня 2026 року.

Суддя        Грицко Р.Р.