справа № 619/4382/26
провадження № 3/619/1361/26

ПОСТАНОВА
іменем України
09 липня 2026 року   м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Риков М.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого, останній раз Ленінським районним судом м. Харків від 16.10.2020 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 14.01.2025 року, 

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 161172 від 15.06.2026 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення: « ОСОБА_1 06.06.2026 біля 23:45 був відсутній за місцем мешкання, чим порушив п.1 ухвали Дергачівського районного суду».
Дії  ОСОБА_1 працівником ПОГ СВГ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області кваліфіковані за ч. 2ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
При цьому, жодних доказів або документів на підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року та накладення на нього стягнення за ст. 187 КУпАП, до протоколу не додано.
Вивчивши надані матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку про повернення матеріалів про адміністративне правопорушення для належного оформлення органу, що складав протокол, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, встановленим ст. 256 КУпАП.
За змістом ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Виходячи зі змісту п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, суддя виявивши недоліки у протоколі, які перешкоджають чи роблять неможливим об`єктивний розгляд справи, має повернути зі стадії підготовки справи до розгляду усі матеріали органу, який порушив адміністративне переслідування.
Згідно з п. 15 Розділу ІІ. Документування адміністративних правопорушень Інструкції № 1376 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
Диспозиція ст. 187 КУпАП є бланкетною (тобто така, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність), а отже у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено не тільки відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт), але й має бути викладено їх зміст.
Не зазначення у протоколі змісту норми відповідного закону чи підзаконного акту, у порушенні вимог якої обвинувачується особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавляє її можливості ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення, тобто є порушенням права на захист.
Крім того, до даного протоколу не додана копія постанови суду на підтвердження в діях ОСОБА_1 ознак повторності вчинення правопорушення за ч. 2ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вищенаведене позбавляє суд можливості об`єктивно розглянути протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КУпАП.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.
Також у п. 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 за № 11 вказано, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.
За таких умов та враховуючи, що фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, є неповними, суддя дійшов висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу для належного оформлення.
Отже, після отримання даних матеріалів, орган (посадова особа), що складали даний протокол, з врахуванням викладених зауважень мають здійснити його доопрацювання, а саме: привести протокол про адміністративне правопорушення у відповідність до вимог ст. 256 КУпАП, додати докази (документи, постанову суду) на підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом року та накладення на нього стягнення за ст. 187 КУпАП, і з врахуванням зауважень, що викладені вище, зазначити конкретні норми нормативного акту, які порушені особою.
Конституційний Суд України у рішення № 2-рп/2015 від 31.03.2015 роз`яснив, що положення ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 цього кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241цього кодексу, про закриття справи.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 256, 277, 278, 283 КУпАП, суд

постановив:

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 161172 від 15.06.2026 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП - повернути до ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області для доопрацювання та належного оформлення.
Постанова суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя  М. І. Риков