Справа № 366/1379/26
Провадження №3/366/753/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року       с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не повідомив, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 672245 від 22.05.2026: 22.05.2026 о 01:10 год. в с-щі Іванків, вул. Поліська ОСОБА_1 керував т.з. ЗАЗ 1102 днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора ALCOTEST ARAM 3591 результат 2.39 проміле, зафіксовано на нагрудну бодікамеру 855629/855626, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».
Протокол склав інспектор ВП № 1 (смт Іванків) Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області сержант поліції Масльон В.О.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення надійшов до Іванківського районного суду Київської області від Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області та відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 29.05.2026, переданий для розгляду судді Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 16.06.2026.
З метою забезпечення прав гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, з посиланням на ст. 250 КУпАП, постановою Іванківського районного суду Київської області від 01.06.2026, про надходження до суду вказаного протоколу про адміністративне правопорушення було повідомлено Іванківський відділ Вишгородської окружної прокуратури для організації участі прокурора в якості сторони обвинувачення у цій справі.
Іванківський відділ Вишгородської окружної прокуратури про розгляд справи повідомлено належним чином, проте свою позицію щодо справи не висловили, представника до суду не направили. Неявка прокурора не перешкоджає розгляду справи.
15.06.2026 та 16.06.2026 до суду із заявою про надання доступу до матеріалів даної справи у підсистемі «Електронний суд», звернувся адвокат Луценко О.С., який вступив у справу на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АІ №2221085. Крім того, захисник просив суд відкласти розгляд даної справи, з метою ознайомлення з матеріалами та надання обґрунтованих заперечень.
Відповідно до довідки про доставку електронного документу, наявної у матеріалах справи, документ в електронному вигляді «реєстраційна картка по справі 366/1379/26 та прикріплені до нього документи, зокрема 2 відеофайли «export-c3l6b.mp4» та «export-qjnpi.mp4» доставлені до електронного кабінету захисника Луценка О.С. 15.06.2026 о 16:45 год.
З метою забезпечення надання особі, що притягається до адміністративної відповідальності, належного права на захист, судом прийнято рішення відкласти розгляд справи до 06.07.2026, про що повідомлено учасників.
ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 16.06.2026 та 06.07.2026, не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на адресу, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка повернулась до суду з відміткою про отримання та шляхом смс-повідомлень на особистий номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, текст яких було доставлено у додаток Viber 01.06.2026 та 16.06.2026, що підтверджується довідками про доставку, наявними у матеріалах справи. Причини неявки до суду ОСОБА_1 не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. 
Адвокат Луценко О.С. у судове засідання не з`явився, 06.07.2026 подав до суду заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у яких, зокрема просив суд розгляд даної справи проводити без участі ОСОБА_1 та його захисника.
За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 та його захисник про розгляд справи повідомлені вчасно, належний чином, проте у судове засідання не з`явились, беручи до уваги клопотання захисника про розгляд справи без їх участі, враховуючи положення ст.268 КУпАП, відповідно до яких, присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи за ст.130 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та адвоката Луценка О.С., за наявними у справі матеріалами.
Поліцейський ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Масльон В.О., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за викликом суду у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлено вчасно, належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи.
У судовому засіданні досліджені наступні докази: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 672245 від 22.05.2026, у якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, пункт ПДР, вимоги якого порушено, стаття КУпАП, якою передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення який підписано особою, що його склала та від підпису і отримання другого примірника якого, ОСОБА_1 відмовився;
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківка тесту на алкоголь № 950 від 22.05.2026, відповідно до яких, за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу DRAGER Alcotest 6810 прилад № ARАМ-3591, у ОСОБА_1 22.05.2026 о 01:18 год. зафіксовано результат – 2,39 ‰;
- DVD-R диск, який долучено до матеріалів справи на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , на якому містяться 2 відеозаписи «export-c3l6b.mp4» та «export-qjnpi.mp4»;
- матеріали, які підтверджують правомірність долучення до протоколу про адміністративне правопорушення оптичного диску із відеозаписом (рапорт поліцейського від 22.05.2026, доручення керівника ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 22.05.2026 та лист про долучення доказів).
У судовому засідання оглянуто DVD-R диск з 2 відеозаписами «export-c3l6b.mp4» та «export-qjnpi.mp4», на яких зафіксовано переслідування працівниками поліції на службовому автомобілі з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольору та за допомогою звукового сигналу, транспортного засобу, який рухався у темну пору доби та що зупинився, заїхавши на бордюр тротуару, водій якого, при цьому, продовжував тиснути на педаль газу. Підійшовши до водія, працівники поліції представились та повідомили, що у відповідності до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» ведеться відеофіксація, зазначили, що водій порушує комендантську годину, вказавши причину зупинки п.7.ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» (обмеження та заборона на пересування, встановлені органами влади) та наголосили, що водій не зупинився на вимогу поліцейських, у результаті чого наїхав не перешкоду. На вимогу поліцейських надати посвідчення водія та документи, що посвідчують особу, водій відповів, що з собою не має, зазначив, що вирішив випробувати цей автомобіль, що належить його матері, яка померла, проїхавшись на ньому. При цьому назвався як ОСОБА_1 . У процесі спілкування на питання поліцейського, чи вживав він спиртні напої протягом 24 годин, водій відповів, що вживав. Поліцейський пропонує водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі на що водій відповідає для чого проходити, якщо він і так визнає, що винуватий та вживав. Працівник поліції зауважує, що у разі відмови, відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. У процесі розмови, поліцейські декілька разів запитують ОСОБА_1 , чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, на що він запитує у відповідь як краще поліцейським, потім як краще для нього. Поліцейські зазначають, що він сам повинен вирішити та надати чітку відповідь, на що водій відповів: «давайте пройду». У подальшому, поліцейський, біля службового автомобіля, після перевірки герметичності упакування мундштука та контрольного забору повітря, проводить огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, який показує результат 2,39‰, про що оголошується та демонструється водієві. На питання працівника поліції, чи згоден він з результатами огляду, ОСОБА_1 відповідає, що згоден. Поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та винесена постанова за ч.1 ст.126 КУпАП, зазначає, що він відсторонений від керування транспортним засобом та наголошує про необхідність знайти тверезого водія. Далі зафіксовано процес складання протоколу про адміністративне правопорушення від підпису якого водій відмовився.
Судом також досліджено письмові заперечення захисника Луценка О.С. щодо протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у яких захисник просить суд:
визнати протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 672245 від 22.05.2026 та додані до нього відеозаписи недопустимими доказами через грубе порушення процедури їх отримання та не роз`яснення поліцейськими процесуальних прав його підзахисному; 
визнати результати огляду на стан сп`яніння, зафіксовані за допомогою приладу DRAGER Alcotest 6810 недопустимим доказом у зв`язку з відсутністю документів (свідоцтва про повірку та сертифіката відповідності), що підтверджують правомірність його експлуатації та точність вимірювання; 
не враховувати показники вказаного технічного приладу як доказ вини ОСОБА_1 ; 
провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
В обґрунтування своїх заперечень, адвокат зазначив, що працівниками поліції, які проводили огляд його підзахисного на стан алкогольного сп`яніння було грубо порушено вимоги статей 256, 268 КУпАП та статей 19, 63 Конституції України, а саме, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, обов`язки, право на захист та право не свідчити проти себе. 
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини щодо обов`язковості процедури роз`яснення особі її процесуальних прав працівниками поліції, адвокат звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 кілька разів звертаючись до працівників поліції перед здійсненням процесуальних дій запитує у них про те, як буде краще для нього вчинити за даних обставин, проте ці питання не спонукали працівників поліції роз`яснити водієві його права. Зазначає, що відсутність на відеозаписі процесу роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, є беззаперечним доказом грубого порушення процедури з боку органів державної влади. Якщо права не роз`яснили відразу, водій втрачає унікальну можливість зібрати докази своєї невинуватості на місці (наприклад, вимагати повірку приладу, залучити свідків, пройти альтернативний огляд у лікарні протягом 2 годин). Враховуючи зазначене, вважає, що оскільки ОСОБА_1 працівникам поліції не було роз`яснено його прав, зокрема права на захист, юридичні наслідки його дій та правила використання технічного приладу, тому, результати такого огляду є юридично нікчемними. 
Крім того, зауважує, що до матеріалів справи не долучено Свідоцтва про повірку технічного приладу, яким здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та Свідоцтва відповідності, а тому показники приладу Drager Alcotest 6810 недопустимим доказом. 
Також звертає увагу суду на безпідставність зупинки транспортного засобу (п.7 ч. 1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію») та на ту обставину, що протокол складено одним працівником поліції (який знаходився у службовому авто під час складання протоколу), а підписано іншим працівником поліції, що, на думку захисника, є грубим порушенням.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги письмові заперечення сторони захисту, керуючись положенням статей 7, 245, 280 КУпАП, суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 у справі №204/8036/16-а, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Європейський суд з прав людини у своїх рішення неодноразово зазначав про те, що, оцінюючи докази, національні суди повинні мати на увазі можливості особи, яка притягується до відповідальності, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також збирати та подавати суду докази, на підтвердження своєї невинуватості (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти рф» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін щодо доказів та доказування тих обставин, про які зазначають сторони. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 року можна вважати справедливим.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи […] Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 672245 від 22.05.2026 вбачається, що ОСОБА_1 у провину ставиться порушення вимог п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ «Про Правила дорожнього руху» від 10 жовтня 2001 року за № 1306 (далі – ПДР) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 1.1 ПДР, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частинами 1, 2 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі – Закон № 3353-XII) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Пункт 1 частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і Пункт 1 частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).
Відповідно до ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 Закону № 3353-XII водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ст. 53 Закону № 3353-XII – юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з пунктами 2,3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
За результатами дослідження наведених вище доказів в їх сукупності судом встановлено, що 22.05.2026 о 01:10 год. в с-щі Іванків, вул. Поліська водій ОСОБА_1 керував т.з. ЗАЗ 1102 днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу газоаналізатора Drager Alcotest ARAM 3591, який показав результат 2,39 проміле, що зафіксовано на нагрудні бодікамери поліцейських 855629/855626.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 672245 від 22.05.2026 складений та підписаний уповноваженою особою, відповідає вимогам КУпАП.
Жодних заперечень щодо суті адміністративного правопорушення чи процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатором Драгер та результатів огляду ОСОБА_1 у протоколі не зазначив, від підпису та отримання другого примірника вказаного протоколу відмовився, що підтверджується оглянутими судом відеозаписами.
При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення.
Судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього – до суду не скеровував.
На підставі викладеного суд доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 672245 від 22.05.2026 відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву в суду не викликає. 
З оглянутих у судовому засіданні долучених відеозаписів «export-c3l6b.mp4» та «export-qjnpi.mp4» вбачається, що водій  ОСОБА_1 , на пропозицію поліцейського, який, попередньо запитав у водія чи не він вживав алкогольні напої та отримав позитивну відповідь, добровільно, без примусу, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. За результатами такого огляду підтверджено перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння (2,39 ‰). З результатами огляду ОСОБА_1 погодився.
Суд зауважує, що відповідно до законодавства, працівник поліції самостійно, на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. І при виявленні поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, на вимогу останнього, водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Порядок та результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП із застосуванням технічних засобів відеозапису (відеореєстраторів) з ID № 855629/855626, посилання на які вказано у п.10 протоколу про адміністративне правопорушення та які відповідають номеру технічного засобу вказаному на початку відтворення відеозаписів «export-c3l6b.mp4» та «export-qjnpi.mp4»
Згідно з п. 3 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026 (далі - Інструкція №1026), портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Суд звертає увагу, що з переглянутих у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що поліцейськими не зупинялася відеофіксація події, на відеозаписах зафіксовані всі обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, які надають суду можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Відеозаписи отримані у встановленому законом порядку і здійснені працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.
Підстави вважати вказані відеозаписи недопустимими доказами у суду відсутні, оскільки на них зафіксовані усі процесуальні дії, які мали вчинити поліцейські при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
Стосовно тверджень захисника щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, суд зазначає, що пропонуючи водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, поліцейські повідомили останньому, що він має право пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі та роз`яснили наслідки відмови від проходження такого огляду. 
Суд зауважує, що у розмові з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово наголошує на тому, що він вживав спиртні напої перед тим як сісти за кермо, визнає, що винуватий, тому огляд на стан сп`яніння проходити не доцільно, адже він вживав. Пройшовши огляд на стан алкогольного сп`яніння, заперечень щодо процедури огляду та дій поліцейських під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював.
Доводи адвоката Луценка О.С. щодо безпідставності зупинки транспортного засобу та складення протоколу одним працівником поліції, а підписання його іншим, суд відхиляє, оскільки, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції було зупинено під час дії комендантської години, а причина зупинки (п.7 ч. 1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію») водієві озвучена, тому такі твердження захисника суд розцінює як можливість в будь-який спосіб піддати сумніву дії працівників поліції. Дії працівників поліції щодо складання протоколу є такими, що відповідають чинному законодавству та підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема долученими відеозаписами.
При прийнятті рішення, відсутні будь-які підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи. Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Суд не вбачає будь-яких законних підстав ставити під сумнів достовірність зібраних у справі доказів.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Порушень вимог КУпАП, які б могли потягнути за собою визнання доказів недопустимими, судом не встановлено.
Зібрані у справі докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб в своїй сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі викладеного, доводи захисника щодо порушення поліцейськими процедури огляду його підзахисного на стан алкогольного сп`яніння, суд оцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених доказів.
Захисник Луценко О.П. не надав суду обґрунтованих доводів, які б спростовували обставини, встановлені поліцейськими та зафіксовані у процесуальних документах, зібраних у матеріалах справи, які було досліджено судом.
Інші доводи, зокрема, про відсутність свідоцтва про повірку приладу Драгер у матеріалах справи, самі по собі не можуть бути підставою для встановлення відсутності складу правопорушення та закриття провадження у справі. Суд зауважує, що долучення до матеріалів справі вказаного свідоцтва не обов`язковим, у розумінні ст.266 КУпАП, тому такі доводи захисника, на думку суду, не впливають на факт вчинення правопорушення, не є тими істотними порушеннями законодавства та не є вирішальними у даній справі, а тому до уваги судом не приймаються. 
Суд розцінює такі доводи захисника як обраний спосіб захисту, спрямований на уникнення порушником відповідальності за вчинене правопорушення.
Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає. Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
Наведені докази в своїй сукупності підтверджують, що водієм ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.
Як зазначено у ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Отже, ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, мав знати, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п. 43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення з наявними в ній доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, та доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилось в порушенні пункту 2.9а Правил дорожнього руху, а саме керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. 
Суддя зазначає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є умисним та грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.
Суд крім цього, ураховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, де Суд у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені ч. 2 ст. 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно зі статтею 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При призначенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20, де зазначено, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.
Відповідно до ч.9 ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.
Пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2026 році становить 3328, 00 грн. 
У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір», таким чином, з нього підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп. (3028 х 0,2).
Керуючись ст.ст. 7-9, 23, 24, 27, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 245, 247, 250-252, 266, 268, 280, 283-285, 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік 
реквізити для оплати штрафу: отримувач: ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код ЄДРПОУ 37955989, рахунок отримувача UA488999980313030149000010001, код класифікації доходів 21081300, призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, № протоколу про адміністративне правопорушення).
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави  судовий збір в розмірі 665, 60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 , код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Відповідно до частини 1 статті 307, статті 308 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати, штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області 
Строк пред`явлення до виконання три місяці.
Повний текст постанови складено 09.07.2026.

Суддя      Анатолій КОРЧКОВ